Справа № 309/2014/26
Провадження № 2/309/1092/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області 

в складі: головуючого - судді Піцура Я.Я.
за участю секретаря Бондаренко В.В.
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту – АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач надає послуги з відкриття рахунків за допомогою платіжної кратки monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Разом із встановленням на платіжній кратці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення вказаних операцій стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.
28.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 28.01.2020 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак відповідач не виконував умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом у відповідача виникла заборгованість в сумі 75 687,10 грн, яку позивач і просить стягнути на його користь. 
У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що у відповідача як людини похилого віку ніколи не було смартфону і він не вміє користуватися сучасними технологіями. У заяві анкет указано не номер телефону ОСОБА_1 , а шахрая, який його ошукав та оформив на нього кредитну картку вказавши свій номер. Той шахрай ОСОБА_3 вказав сій контрактний номер телефону, також у заяві-анкеті вказано, що відповідач працює у ТОВ «Атлант», однак той ніколи там не працював. За фактом шахрайських дій внесено відомості до ЄРДР. Даною карткою неодноразово розраховувалися а кордоном, однак ОСОБА_1 ніколи не мав закордонного паспорта та не виїжджав за межі України.
У відповіді на відзив представник позивача просить позов задовольнити. Вказує, що ОСОБА_1 підписав заяву-анкету. Підписавши заяву підтвердив, що вся інформація та документи надані ним банку є повною та достовірною. При підписанні заяви-анкети він самостійно указав номер мобільного телефону, який у подальшому використовував для отримання банківських послуг. 02.09.2023 ОСОБА_1 було змінено фінансовий номер телефону, що зафіксовано на відео. Після чого звернень про зміну номера телефону не надходило. Відповідач е повідомляв банк про будь-які можливі шахрайські дії, як і не подавав заяв про блокування його рахунків. Фактично заборгованість виникла внаслідок необачної поведінки самого відповідача. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову. Вказує, що все підробив ОСОБА_3 , який скористався довірою ОСОБА_1 . У той час підходив пенсійний вік відповідача, і ОСОБА_3 сказав, що допоможе оформити пенсію. Взяв паспорт і документи, після чого відкрив кратку на ОСОБА_1 і користувався нею. Сам ОСОБА_1 ніколи краткою не користувався. У заяві-анкеті указаний не його номер телефону, та інші анкетні дані невірні.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що кратку не отримував. Усе робив ОСОБА_3 . Визнав, що був у банку з ним і щось підписував, однак нічого у банку не отримував, усе забрав ОСОБА_3 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання згідно якого не заперечує проти розгляду справи за відсутності працівника банку та ухвалення заочного рішення.
Заслухавши думку відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного .
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету, у якій відображено його волевиявлення на відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту на суму. Підписавши заяву, ОСОБА_1 погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Також визнав, що удосконалений електронний підпис буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, і що такий є аналогом власноручного підпису.
Факт підписання ОСОБА_1 заяви-анкети не оспорюється, і справжність підпису на ній не ставиться під сумів. 
Згідно з наданого банком розрахунку станом на 04.12.2025 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 75 687,10 грн, яка складається з 75 687,10 грн. - заборгованості за тілом кредиту.
До відповіді на відзив також долучено відеозапис, на якому зафіксовано процедуру зміни фінансового номера телефону ОСОБА_1 . На початку працівник банку вказує, що вбачається присутність сторонніх осіб, і чи бажає ОСОБА_1 здійснити таку операцію у присутності таких осіб, так як може бути розголошення даних. На що ОСОБА_1 надав згоду. Далі працівник банку з`ясовує, чи бажає ОСОБА_1 змінити фінансовий номер телефону, на що ОСОБА_1 також дав згоду. Далі працівник банку уточнив деякі дані по рахунку, зокрема зазначив, що ОСОБА_1 користується мобільним додатком та кредитними коштами, зокрема вказав дату та суму останньої операції, і ОСОБА_1 підтвердив таку інформацію. Після чого ОСОБА_1 продиктував новий фінансовий номер мобільного телефону. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Суд констатує, що у підписаній ОСОБА_1 заяві-анкеті чітко відображено його волевиявлення на відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту, і факт підписання також заяви не оспорюється та фактично визнається самим відповідачем.
Фактично усі доводи відповідача зводяться до того, що кредитну кратку оформлено шахрайським способом на ім`я ОСОБА_1 , однак користалася краткою інша особа.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно з пунктом 2 розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).
Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19).
У даному випадку з матеріалів справи та пояснень самого відповідача убачається, що заволодіння сторонньою особою кредитною карткою та інформацією, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, сталося унаслідок недбалих дій самого ОСОБА_1 . Після заволодіння такою карткою, ОСОБА_1 до банку з відповідної заявою не звертався, картку заблокувати не просив. Отже банк не несе жодної відповідальності за дії з відповідним кредитним рахунком. У такому випадку усі ризики збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, тобто ОСОБА_1 .
А отже усі доводи відзиву підлягають відхиленню.
Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому суду вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами.
Далі суд зазначає, що долучений банком розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та зважаючи на відсутність жодних заперечень відповідача щодо його правильності, такий слід взяти до уваги.
А отже суд виходить з того, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на станом на 04.12.2025 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 75 687,10 грн, яка складається з 75 687,10 грн. - заборгованості за тілом кредиту, і така підлягає стягненню з нього на користь кредитора.
Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 282, 288, 289 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04080, м.Київ, вул. Оленівська, 23, ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за кредитним договором у розмірі 75 687 (сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 10коп, яка складається з 75 687,10 грн. - заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04080, м.Київ, вул. Оленівська, 23, ЄДРПОУ 21133352) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду:  Піцур Я.Я.