П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 травня 2026 року  місто Київ
справа № 367/122/24
провадження № 22-ц/824/1651/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д.,Стрижеуса А.М.,

сторони:
позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»
відповідач -  ОСОБА_1 

розглянувib в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Григорчуком Мирославом Васильовичем,

на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Кухленко Д.С.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу.
Позов обґрунтовано тим, що з 01.11.2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», скорочене найменування АТ «КИЇВОБЛГАЗ», як оператор ГРМ до 31.08.2023 здійснювало на території Київської області господарську діяльність з розподілу природного газу відповідно до виданої Постановою НКРЕКП від 29.06.2017 № 855 ліцензії.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ», яке до 05.06.2019 мало найменування Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», є оператором газорозподільної системи.
ОСОБА_2 є власником об`єкту газоспоживання - житлового будинку з 15.05.2012, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356176404 від 28.11.2023. 
За період з 01.04.2021 по 31.08.2023 споживачем на користь АТ «КИЇВОБЛГАЗ» сплачено 1400,00грн., що відображено у фінансовому стані, відтак договір розподілу природного газу є укладеним. 
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є фактичний відбір газу за адресою: АДРЕСА_1 . 
Споживаючі природний газ, відповідач не проводила оплату за розподіл природного газу, внаслідок чого за період з 01.04.2021 по 31.08.2023 утворилась заборгованість в розмірі 8098,89 грн, про що свідчить розрахунок боргу.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» 7 заборгованості за послугу розподілу природного газу за період 01.04.2021 по 31.08.2023 в сумі 8098,89 грн., та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2684,00 грн.
Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.04.2024 задоволені позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.04.2021 по 31.08.2023 в сумі 8098,89 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2684 грн.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02.04.2024, ухваленого у цивільній справі №367/122/24 за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу.
У поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Григорчук М.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачка категорично заперечує проти таких висновків суду, оскільки про існування оскаржуваного судового рішення їй стало відомо зі слів державного виконавця Ірпінського ВДВС Коноплястого Р.М. Жодних повідомлень про виклики до суду вона не отримувала і не знала про повідомлення на сайті Ірпінського міського суду. Судове рішення їй також не надходило.
Вказує, що відповідачка не проживає в Україні, є законослухняною громадянкою, тому не очікувала на будь-які судові позови до неї. На доказ фізичної неможливості довідатися про будь-які вимоги щодо її участі у даній справі повідомила, що в період відкриття провадження у даній справі, спроб суду повідомити її про необхідність участі у судових засіданнях тощо, вона перебувала за кордоном з короткочасними періодами повернення до України для проходження лікування. Так, згідно з відмітками в її закордонному паспорті відповідачки, була відсутня в Україні: з 31.08.2023 до 11.11.2023; з 30.11.2023 до 30.12.2023; з 27.01.2024 до 31.01.2024; з 28.02.2024 до 03.03.2024; з 29.03.2024 до 04.07.2024. Позивачка нікого не уповноважувала отримувати адресовану їй кореспонденцію, у поштовій скриньці в період короткотермінового перебування в м. Ірпінь не знаходила повідомлень про надходження рекомендованих листів, тому і не могла бути обізнана з подіями, що розвивалися у суді.
Відповідач позов не визнає, оскільки має достатньо підстав для подання зустрічного позову до АТ «Оператор газорозподільної системи», оскільки їх діями щодо фіктивного нарахування боргу за транспортування газу ОСОБА_1 завдано значних матеріальних збитків. Вказані в судовому рішенні суми коштів за транспортування газу не відповідають дійсності, а справжні цифри і показники знівельовані позивачем шляхом уникнення деталізації рахунків. В результаті проведеного ретельного аналізу нормативної бази, стороною відповідача виявлено низку порушень з боку позивача при нарахуванні боргу.
Можливістю подати відзив сторона позивача не скористалась.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.08.2025 відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.04.2026 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання, 1-364, від 06.04.2012, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Бови Т.В., що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356176404 від 28.11.2023, та є споживачем газу та послуг з розподілу природного газу за даною адресою, відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , фактично споживає природний газ та сплачує його вартість, тому між сторонами існують договірні правовідносини.
У порушення умов договору відповідач не проводить оплату за розподіл природного газу, внаслідок чого у нього за період з 01.04.2021 по 31.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 8098 грн. 89 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування розміру заборгованості.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що зазначена вартість відповідачем не сплачена, тому суд вважав, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано ЦК України та Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015.
Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 138427829.
Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно з пунктом1.1 договору).
Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ (згідно з пунктом 1.2 договору).
Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Відповідно до п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3 договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до нього) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в іншій спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем ( іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) , якщо інше не передбачено цим Законом.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (зміни до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Судом установлено, що між сторонами існують договірні відносини, відповідачка, як власник 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.04.2021 по 31.08.2023 проводила частково оплату спожитого природного газу. Відповідно такі дії відповідача свідчать про укладеність між сторонами договору розподілу природного газу.
Відповідно до п.2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені договором.
Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 розділу VI договору розподілу природного газу оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Згідно з вимогами п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об'єкта (об'єктів) споживача та сплачується споживачем рівномірними частинами протягом календарного року.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ (п.6.6 договору).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач, як співвласник будинку є споживачем житлово-комунальної послуги, яка надається позивачем як оператором газорозподільної системи, а тому зобов`язаний своєчасно оплачувати їх вартість. Такий висновок узгоджується з положенням ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.05.2015 та типовим договором розподілу природного газу, який затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 138427829, відповідно до яких споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені договором.
Встановивши, що відповідач отримуючи та користуючись послугами з розподілу природного газу, їх вартість не оплачує, у зв'язку з чим у нього за період з 01.04.2021 по 31.08.2023 утворилась заборгованість у розмірі 8098,89 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачки про розгляд справи, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики і повідомлення здійснюються за адресою, визначеною стороною або встановленою у державних реєстрах. У частині 8 цієї ж статті передбачено, що у разі повернення судової повістки до суду з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою, така повістка вважається врученою належним чином.
Матеріали справи містять конверти, які повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про виконання судом обов`язку щодо належного повідомлення відповідача.
Таким чином, доводи апелянта про те, що вона перебувала за кордоном та не отримувала кореспонденцію, не спростовують факту її належного повідомлення у розумінні положень процесуального закону.
Посилання апелянта на порушення її права на доступ до правосуддя також є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України суд має право ухвалити заочне рішення у разі неявки належно повідомленого відповідача. Суд першої інстанції дотримався вимог цієї норми, а також ст. ст. 263-265 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про поважність причин неявки та неможливість реалізації процесуальних прав не впливають на правильність вирішення спору по суті, оскільки відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів скарги, а такі доводи не містять заперечень щодо встановлених судом обставин існування заборгованості, яка не спростована відповідачем.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідач не надала суду належних доказів, які б спростовували факт отримання послуг або наявність заборгованості, а тому її заперечення є необґрунтованими.
Саме по собі посилання апелянта на допущені позивачем порушення при нарахуванні боргу, без надання власного розрахунку заборгованості або надання належних документів, що підтверджують відсутність у відповідача як споживача послуг з розподілу природного газу заборгованості, не дає підстав суду ставити під сумнів наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по особовому рахунку , відкритого на ім'я ОСОБА_1 .
Наміри відповідачки ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи» про відшкодування шкоди, оскільки діями останнього щодо фіктивного нарахування боргу за транспортування газу їй завдано значних матеріальних збитків, не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з наявністю у відповідача заборгованості за послуги, які надає позивач.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, однак відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, і підстав для висновку про її неправильність апеляційний суд не встановив.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Григорчуком Мирославом Васильовичем, залишити без задоволення.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач 

А.М. Стрижеус