?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 917/676/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Рогач Л. І., 
секретар судового засідання - Кондратюк Л. Н.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 (колегія суддів: Лакіза В. В., Крестьянінов О. О., Мартюхіна Н. О.) та рішення Господарського суду Полтавської області від 01.10.2024 (суддя Кльопов І. Г.) 
у справі за позовом заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Лохвицької міської ради Полтавської області до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, 2) ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів -Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки,
за участю:
прокурора - Пономаренко А. Є., 
представника відповідача-2 - ОСОБА_2, 
представника третьої особи - Кінько О. В., 
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом в інтересах держави в особі Лохвицької міської ради Полтавської області (далі - Лохвицька міськрада) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) та ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки. 
2. Обґрунтовуючи позов, прокурор посилався на те, що ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 при укладенні спірних договорів допустили порушення статей 123, 124, 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) й вимог Закону України "Про фермерське господарство". 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. 22.10.2014 ОСОБА_1 зареєстрував Фермерське господарство "Еко-Зем" (далі - ФГ "Еко-Зем"), код ЄДРПОУ 39452865.
4. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також відповідно до листа Миргородської районної державної адміністрації від 19.10.2021 № 1709/01.1-41 ОСОБА_1 при реєстрації ФГ "Еко-Зем" подав нотаріально посвідчену копію договору оренди землі, укладеного з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 12.08.2014 щодо земельної ділянки площею 41,1056 га, кадастровий номер 5322688400:00:001:4053, яка розташована на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району.
5. 29.05.2015 ОСОБА_1 створив Фермерське господарство "Полтава-Агро" (далі - ФГ "Полтава-Агро"), код ЄДРПОУ 39809618. 
6. Згідно з листом Лубенської районної державної адміністрації від 28.12.2021 № 1164/01-29, у архіві якої зберігається реєстраційна справа зазначеного господарства, при здійсненні державної реєстрації ФГ "Полтава-Агро" подано нотаріально посвідчені копії договорів оренди землі, укладених з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, а саме: договір від 05.05.2015 щодо земельної ділянки площею 11,8500 га, кадастровий номер 5322686200:00:001:0848, яка розташована на території Свиридівської сільської ради Лохвицького району; договір від 07.05.2015 щодо земельної ділянки площею 23,3001 га, кадастровий номер 5322688400:00:001:4017, яка розташована на території Яхниківської сільської ради Лохвицького району; договір від 18.05.2015 щодо земельної ділянки площею 5,3819 га, кадастровий номер 5322684000:00:002:0851, яка розташована на території Жабківської (бувшої Луценківської) сільської ради Лохвицького району.
7. 22.09.2015 ОСОБА_1 створив Фермерське господарство "Моя земля 2015" (далі - ФГ "Моя земля 2015"), код ЄДРПОУ 40023238. 
8. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань при здійсненні державної реєстрації ФГ "Моя земля 2015" подано нотаріально посвідчену копію договору оренди землі, укладеного з ГУ Держгеокадастру у Полтавській області 06.11.2014 щодо земельної ділянки площею 57,5701 га, кадастровий номер 53251880500:00:001:0017, яка розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району. 
9. Крім того, Головним управлінням (Держземагентства) Держгеокадастру у Полтавській області 19.02.2015, 06.03.2015, 12.03.2015, 19.03.2015, 06.05.2015, 07.05.2015 та 04.09.2015 прийнято накази, на підставі яких затверджено проєкти землеустрою та укладено договори оренди землі з ОСОБА_1 , а саме:
- на підставі наказу від 19.02.2015 № 447-СГ укладено договір оренди землі від 19.02.2015 щодо земельної ділянки площею 47,7505 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0482 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2015 за № 8848044;
- на підставі наказу від 06.03.2015 № 822-СГ укладено договір оренди землі від 06.03.2015 щодо земельної ділянки площею 23,2137 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0479 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2015 за № 9002761;
- на підставі наказу від 06.03.2015 № 823-СГ укладено договір оренди землі від 06.03.2015 щодо земельної ділянки площею 3,4115 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0483 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2015 за № 8984429; 
- на підставі наказу від 06.03.2015 № 824-СГ укладено договір оренди землі від 06.03.2015 щодо земельної ділянки площею 11,0756 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0484 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2015 за № 8985831; 
- на підставі наказу від 12.03.2015 № 957-СГ укладено договір оренди землі від 12.03.2015 щодо земельної ділянки площею 14,4681 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0486 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2015 за № 9404407; 
- на підставі наказу від 19.03.2015 № 1186-СГ укладено договір оренди землі від 05.05.2015 щодо земельної ділянки площею 38,4196 га з кадастровим номером 5322684000:00:002:0849 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2015 за № 9610464; 
- на підставі наказу від 06.05.2015 № 1700-СГ укладено договір оренди землі від 07.05.2015 щодо земельної ділянки площею 33,2073 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0473 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 за № 9677765; 
- на підставі наказу від 07.05.2015 № 1721-СГ укладено договір оренди землі від 14.05.2015 щодо земельної ділянки площею 63,9087 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0488 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.05.2015 за № 9732739; 
- на підставі наказу від 07.05.2015 № 1722-СГ укладено договір оренди землі від 14.05.2015 щодо земельної ділянки площею 6,0987 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:0487 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.05.2015 за № 9782911; 
- на підставі наказу від 04.09.2015 № 1144/0/75-15-СГ укладено договір оренди землі від 24.09.2015 щодо земельної ділянки площею 17,3418 га з кадастровим номером 5322684000:00:001:1491 для ведення фермерського господарства, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.12.2015 за № 12325031.
10. Враховуючи викладене вище, із 19.02.2015 по 04.09.2015 ОСОБА_1 отримував на позаконкурентних засадах спірні земельні ділянки в користування для ведення фермерського господарства, проте жоден зі спірних договорів оренди землі не став підставою для створення ОСОБА_1 фермерського господарства.
11. Вказані обставини в сукупності, на думку прокурора, свідчать про прошення статей 123, 124, 134 ЗК України та вимог Закону України "Про фермерське господарство". Незаконна передача земельних ділянок ОСОБА_1 у позаконкурентний спосіб за відсутності для цього підстав порушує інтереси держави у сфері використання та охорони земель, ефективного і раціонального використання земельних ресурсів.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
12. Господарський суд Полтавської області рішенням від 01.10.2024 відмовив у задоволенні позову.
13. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 використав своє право на отримання на безконкурентних засадах земельної ділянки для ведення фермерського господарства та створив на її основі ФГ "Еко-Зем", отже, з 22.10.2014 набуття земельних ділянок мало здійснюватися ФГ "Еко-Зем", а не ОСОБА_1 , та через участь у земельних торгах. 
14. Разом із тим у період із 19.02.2015 по 04.09.2015 ОСОБА_1 отримував у користування на безконкурентних засадах спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства, однак жоден зі спірних договорів оренди землі так і не став підставою для створення ОСОБА_1 фермерського господарства. 
15. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про неправомірність набуття відпорвідачем-2 в оренду спірних земельних ділянок. 
16. Проте суд відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки через пропуск прокурором позовної давності, початком перебігу якої суд вважав дати прийняття наказів ГУ Держземагенства у Полтавській області. 
17. Східний апеляційний господарський суд постановою від 10.06.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2024 залишив без змін.
18. Постанова апеляційного господарського суду мотивована так.
19. Суд апеляційної інстанції не погодився з доводами прокурора про нікчемність договорів оренди, мотивувавши це тим, що відповідні рішення ГУ Держгеокадастру про передачу спірних земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 були прийняті з 19.02.2015 по 04.09.2015, тобто до набрання чинності Законом України від 18.02.2016 № 1012-VIII "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" (далі - Закон № 1012-VIII). 
20. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що договори оренди землі є оспорюваними, а також констатував наявність законодавчо встановлених підстав для визнання спірних договорів оренди земельних ділянок недійсними.
21. Однак, зважаючи на те, що прохальна частина позовної заяви у цій справі не містить вимоги про визнання спірних договорів оренди землі недійсними, суд апеляційної інстанції не вбачає за можливе самостійно вийти за межі заявлених позовних вимог. 
22. Щодо вимог про повернення земельних ділянок, то апеляційний суд визнав правомірною відмову суду першої інстанції в їх задоволенні з огляду на пропуск прокурором позовної давності. При цьому, за висновком апеляційного суду, початком перебігу позовної давності як стосовно вимог про визнання договорів оренди землі недійсними, так і щодо похідних вимог про застосування реституційного повернення майна є момент укладання таких договорів.
23. Апеляційний суд також дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про повернення земельної ділянки, оскільки такі вимоги заявлені до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_1 за згодою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області передав у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край" усі спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства, що свідчить про те, що такі земельні ділянки перебувають у фактичному користуванні саме Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", а не ОСОБА_1 . 
Короткий зміст касаційної скарги 
24. Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 01.10.2024 й ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
25. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на тому, що судами попередніх інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення без врахування висновків Верховного Суду, викладених:
- у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 922/1832/19, від 10.01.2024 у справі № 922/1130/23, від 16.01.2024 у справі № 615/986/20, від 05.02.2025 у справі № 917/1476/23, від 16.04.2025 у справі № 922/675/24 (щодо застосування статті 134 ЗК України, статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)); 
- у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 607/15489/15-ц, від 11.01.2023 у справі № 924/820/21, від 09.08.2023 у справі № 922/1832/19, від 05.02.2025 у справі № 917/1476/23, від 16.04.2025 у справі № 922/675/24 (щодо застосування статті 391 ЦК України).
26. Узагальнено доводи прокурора зводяться до того, що:
- договори оренди спірних земельних ділянок є нікчемними згідно з частинами першою, другою статті 228 ЦК України;
- суди необґрунтовано відмовили прокурору у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, оскільки за своїм змістом та спрямованістю цей позов є негаторним, тому може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. 
Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу
27. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Він наполягає на тому, що спірні договори укладені до набрання чинності Законом № 1012-VIII, тобто у період, коли законодавство за певних умов допускало надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства без проведення земельних торгів. На його думку, це виключає очевидність порушення у цьому випадку законодавства, у зв`язку з чим спірні договори слід вважати оспорюваними, а не нікчемними, що порушують публічний порядок згідно із частиною першою статті 228 ЦК України. 
28. Крім того, відповідач-2 звертає увагу на пропуск прокурором при зверненні з цим позовом до суду позовної давності, перебіг якої слід обраховувати з моменту, коли про порушення прав держави довідався відповідний уповноважений орган, а не прокурор, а саме з моменту реєстрації права оренди за спірними договорами. 
29. У додаткових письмових поясненнях ОСОБА_1 , посилаючись на постанову Верховного Суду від 09.04.2026 у справі № 922/511/24, зазначає, що вимоги прокурора у справі, що переглядається, слід розглядати не як негаторний позов, а як позов про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, тому до заявлених прокурором вимог можуть бути застосовані наслідки спливу позовної давності. Оскільки прокурор звернувся з позовом поза межами позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про відмову в позові. 
30. У письмових поясненнях прокурор з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.04.2026 у справі № 922/511/24, зазначає про те, що оскільки спірні договори оренди були укладені без дотримання конкурентних засад та за відсутності для цього підстав, передбачених статтею 134 ЗК України, вони є нікчемними згідно із частинами першою, другою статті 228 ЦК України, а вимога про повернення земельних ділянок є застосуванням наслідків нікчемності зазначених правочинів. 
31. Водночас, за доводами прокурора, початком перебігу позовної давності за вимогами про повернення землі є день, коли почалося виконання договорів оренди спірних земельних ділянок. Однак суди попередніх інстанцій зазначене питання не досліджували. 
Позиція Верховного Суду
32. Відповідно до частин першої, другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
34. Предметом позову у цій справі є вимоги прокурора про скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки. 
35. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, прокурор обґрунтовує вимогу про повернення земельних ділянок як негаторний позов (стаття 391 ЦК України), на який не поширюється позовна давність.
36. При цьому у касаційній скарзі прокурор стверджує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про оспорюваність спірних договорів оренди. За доводами прокурора, враховуючи, що договори оренди спірних десятьох земельних ділянок були укладені між відповідачами без дотримання конкурентних засад за відсутності для цього підстав, визначених частиною другою статті 134 ЗК України, тобто спрямовані на незаконне заволодіння земельними ділянками комунальної власності, то такі договори згідно з частинами першою та другою статті 228 ЦК України є нікчемним.
37. Верховний Суд зазначає, що негаторний позов (стаття 391 ЦК України) - це вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею. 
38. Негаторний позов застосовують лише тоді, коли сторони не пов`язані між собою зобов`язально-правовими відносинами. Якщо вчинене особою порушення було можливе лише як вчинене певною особою через її статус у договірному чи іншому зобов`язальному правовідношенні з власником, то негаторний позов не може бути заявлено, а право власника має захищатися за допомогою зобов`язально-правових способів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18). 
39. У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/248/20 зазначено про недопустимість ототожнення негаторного позову про усунення перешкод в користуванні майном із позовом про визнання недійсними договорів з підстав порушення при їх укладенні норм чинного законодавства, оскільки позов про визнання правочину недійсним є самостійним способом судового захисту, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України.
40. Правовим наслідком визнання договору недійсним є зобов`язання кожної із сторін зобов`язання повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина друга статті 216 ЦК України). 
41. Водночас, розмежовуючи нікчемний та оспорюваний правочини, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом (тобто якщо цей правочин нікчемний), позовна вимога про визнання його нікчемним чи недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача (зокрема, постанови від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17). Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, вона має звертатися не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, із вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.
42. У постанові від 09.04.2026 у справі № 922/511/24 Верховний Суд наголосив, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції. Заявлена прокурором позовна вимога про зобов`язання орендаря повернути спірну земельну ділянку орендодавцю, тобто стороні договору оренди землі, насправді за своєю процесуальною суттю є таким належним і ефективним способом захисту прав місцевої територіальної громади, як застосування наслідків нікчемності зазначеного договору у виді односторонньої реституції.
43. Таким чином, незалежно від того, яким чином позивач обґрунтовує свій позов - необхідністю визнання договору недійсним (оспорюваністю) чи його нікчемністю в силу закону, - правова природа його вимог не змінюється. Наслідком недійсності таких договорів завжди виступає реституційна вимога про повернення майна, яка виключає застосування механізмів негаторного позову та на яку поширюються строки позовної давності.
44. Отже, заявлена у цій справі вимога прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 (орендаря) повернути територіальній громаді як орендодавцю (стороні договору оренди) земельні ділянки є вимогою про застосування реституційного повернення майна, а не негаторним позовом, незалежно від того, чи визнається такий договір оренди землі недійсним в судовому порядку, чи є нікчемним. 
Щодо застосування позовної давності 
45. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
46. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
47. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатися про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц, від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16, від 29.06.2021 у справі № 904/3405/19, а також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/248/20. 
48. Суди попередніх інстанцій дійшли різних висновків щодо початку перебігу позовної давності.
49. Зокрема, за висновком апеляційного суду, перебіг позовної давності щодо вимог про визнання недійсними договорів оренди землі та похідних вимог щодо застосування реституційного повернення майна почався з моменту укладання таких договорів.
50. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація права оренди за всіма десятьма спірними договорами була здійснена протягом 2015 року.
51. Верховний Суд зазначає, що саме з моменту державної реєстрації права оренди орендар набуває речове право на земельну ділянку, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення такого права. Зважаючи на те, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є відкритими та загальнодоступними, держава в особі компетентних органів, а також прокурор, проявляючи належну обачність, мали об`єктивну можливість дізнатися про можливе порушення інтересів держави саме із цього часу.
52. Отже, трирічний строк позовної давності за вимогами про повернення цих ділянок розпочався у 2015 році та закінчився у 2018 році.
53. Проте із матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся до Господарського суду Полтавської області із цим позовом лише 23.04.2024, тобто через 9 років після початку виконання нікчемних договорів.
54. Враховуючи, що відповідачами було подано заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, а прокурором не доведено наявності об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду, сплив цього строку є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про повернення земельних ділянок.
55. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неможливість задоволення позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності.
Щодо вимог про скасування державної реєстрації права оренди 
56. Водночас позовна вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки не підлягає задоволенню внаслідок обрання прокурором неефективного способу захисту порушених прав, оскільки таке скасування не призведе до їх поновлення.
57. Велика Палата Верховного Суду неодноразово формулювала висновки про те, що функцією державної реєстрації права є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Подібні висновки наведені, зокрема, в постановах від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункт 96), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 48). Отже, фактичне володіння нерухомим майном здійснюється шляхом оголошення в реєстрі права на нерухоме майно. Володіння, оголошення (як і будь-який факт) не можуть бути скасовані. Тому вимога скасувати державну реєстрацію права не відповідає належному способу захисту.
58. Обрання позивачем неналежного чи неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).
59. У зв`язку з наведеним в задоволенні позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди слід також відмовити.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
60. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
61. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
62. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, понесені прокурором у зв`язку з розглядом справи, покладаються на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 917/676/24 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню. 

Суддя Є. В. Краснов

Суддя С. К. Могил 

Суддя Л. І. Рогач