Кропивницький апеляційний суд

№ провадження 11-кп/4809/40/26 Головуючий у суді І-ї інстанції  ОСОБА_1  
Категорія 119 (98) Доповідач в колегії апеляційного суду         ОСОБА_2  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026  колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі: 
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 , 
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 12019120020000817 від 01.02.2019 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 грудня 2024 року.
Цим вироком: 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, маючого на утриманні малолітньої дитину, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та звільнено його від покарання на підставі п.3 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі на залучення експертів у сумі 8437 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні вбивства через необережність, за таких обставин.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20:00 год., більш точного часу судом не встановлено, між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які перебували на розі вулиці Кримської та пров. Короткого у м. Кропивницький, відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_11 дістав з - під вітровки ніж, яким намагався завдати ОСОБА_9 удар ножем в живіт, але ОСОБА_9 завадив йому це зробити вибивши з його рук ніж та відштовхнувши його від себе. Підвівшись на ноги, ОСОБА_11 дістав з - під вітровки молоток і намагався ним вдарити ОСОБА_9 в обличчя та трохи задів його рихтувальним молотком. З метою захисту ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_11 кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_11 з-під вітровки дістав вогнепальну зброю - обріз. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 почалася боротьба та викручування обрізу в різні боки. ОСОБА_9 викручував обріз в бік, щоб ні на кого з них не прийшовся постріл, при цьому схопився однією рукою на ствол обрізу, а іншу руку поклав на руку ОСОБА_11 , який тримав обріз рукою там де курок. В момент викручування обрізу відбувся постріл. ОСОБА_9 почув як ОСОБА_11 закричав та побачив, що у нього з ноги пішла кров.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років. Прийняти рішення в порядку ст. 100 КПК України щодо вирішення речового доказу - молотка.  Свої вимоги обґрунтував тим, що в даному кримінальному провадженні прокурором 10.12.2024 заявлено клопотання про проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфу, проведення психологічної експертизи показів ОСОБА_9 за матеріалами відеозапису та допит експерта, який проводив судово-медичну експертизу. Проте, судом без достатніх на те підстав та мотивів 20.12.2024 було відмовлено у задоволенні всіх клопотань.
Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_9 відмовився від дачі показів стосовно себе на підставі ст. 63 Конституції України.
Однак, в ході судового розгляду ОСОБА_9 змінив свою позицію та надав покази, які явно об`єктивно не відповідають обстановці вчиненого кримінального правопорушення та суперечать іншим доказам по справі, зокрема висновку судово-медичної експертизи №121 від 11.04.2019, де зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран по задній поверхні лівої голені, які продовжуються в раневі канали, з пошкодженням м`язів, вен, артерій голені з утворенням багатооскольчатого перелому великоберцевої та малоберцевої кісток.
Пошкодження в ділянці лівої голені являються сліпим дробовим проникаючим пораненням, що підтверджується наявністю вхідних ран, які продовжуються в прямолінійні раневі канали, наявністю чужорідних тіл металевої щільності в кінці раневих каналів і відсутністю вихідних отворів.
Враховуючи дані судово - медичної експертизи трупа ОСОБА_11 постріл був здійснений з дистанції відносно компактної дії дробу (відстань пострілу 50-70 см до 1 метра) на що вказує наявність великої вхідної рани з розташованим поблизу та навколо неї дрібних одиничних отворів.
Із висновку чітко вбачається, що прямолінійні раневі канали не могли виникнути за обставин зазначених ОСОБА_9 , оскільки вони повинні бути направлені зверху до низу, однак не прямолінійно. Більше того, в момент пострілу згідно показів ОСОБА_9 , останній із потерпілим були обернуті один до одного обличчям.
Вказані обставини можливо перевірити за допомогою слідчого експерименту, проведення судово-медичної експертизи та допиту судово- медичного експерта.
А тому, вказані розбіжності є істотними та впливають на доведення висунутого обвинувачення.
Психологічна експертиза матеріалів відеозапису надасть суду відомості стосовно нещирості у показах обвинуваченого ОСОБА_9 , яка об`єктивно буде підтверджувати версію сторони обвинувачення та свідчитиме про добровільність та правдивість показів.
Вказані експертизи є необхідними з урахуванням зміни позиції обвинуваченого ОСОБА_9 та не повинні бути проігнорованими судом, оскільки створюється враження про однобічність, упередженість та необ`єктивність суду при розгляді вказаного кримінального провадження, чим порушено змагальність судового процесу та загальну справедливість, оскільки фактично судом нівельовано докази сторони обвинувачення та прийнято лише доказ у вигляді показів обвинуваченого.
Що стосується допиту судово-медичного експерта, суд взагалі відмовив по причині подачі клопотання в кінці судового розгляду, а не після дослідження висновку судово-медичного експерта, що суперечить приписам ст. 350 КПК України, оскільки клопотання суд вирішує до закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та не містить будь-яких обмежень в часі.
Разом з тим суд залишив поза увагою те, що саме судово-медичний експерт, який досліджував труп ОСОБА_11 повідомить відомості щодо розташування предмета яким здійснено постріл і положення учасників, оскільки саме вказана особа володіє достатніми навичками, знаннями та вміннями для з`ясування вказаних обставин.
Вказує, що суд зобов`язаний був дослідити вказані обставини для перевірки достовірності показів ОСОБА_9 на предмет механізму виникнення ушкоджень на тілі ОСОБА_11 .
Дані обставини свідчать про неповноту судового розгляду та мають суттєве значення для оцінки доказів, зокрема показань обвинуваченого.
Крім того, вказує, що фактичною підставою для зміни кваліфікації дій ОСОБА_9 є надані останнім покази, без здійснення аналізу інших доказів в сукупності. Крім того є докази, які судом в порушення п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України не було зазначено мотивів з яких суд їх відкинув, без належної аргументації, або виклав їх зміст в іншому формулюванні, яке спотворює його сутність.
Зокрема, не надано оцінку та не враховано наступні докази:
Протокол огляду трупу ОСОБА_11 від 01.02.2019;
Протокол обшуку від 01.02.2019;
Протокол огляду предмета від 14.02.2019;
Протокол огляду предмета від 14.02.2019;
Протокол огляду предмета від 10.02.2019;
Протокол огляду місця події від 02.02.2019;
Протокол затримання ОСОБА_9 від 01.02.2019;
Протокол огляду предмета від 02.02.2019;
Протокол огляду предмета від 03.02.2019;
Протокол огляду предмета від 10.02.2019;
Висновок експерта №122 від 25.02.2019;
Висновок експерта №115 від 21.02.2019;
Висновок експерта №123 від 04.03.2019;
Висновок експерта №126 від 11.03.2019;
Огляд предмета від 03.02.2019;
Протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 03.05.2019;
Матеріали виконаного доручення за результатами опрацованої вилученим тимчасовим доступом до речей та документів інформації від 23.05.2019.
Загалом, суд допустив порушення при оцінці доказів, що полягає в безпідставному невизнанні доказом належної інформації без відповідних мотивів. 
Залишення поза увагою та не зазначення комплексної оцінки висновків експертиз, не грунтується на вимогах кримінального процесуального Закону, який зобов`язує надавати оцінку з урахуванням сукупності доказів, оскільки доведення обвинувачення може бути обгрунтоване сукупністю непрямих доказів.
Більше того, судом в порушення вимог ст. 351 КПК України було знято питання прокурора щодо обрізу який придбав ОСОБА_9 згідно наданих первинних показів, що явно та істотно вплинуло на формування висновків справи та обмеження у праві на допит однієї із сторін.
Вказані дії є істотним порушенням, оскільки саме перехресний допит є основою та можливістю реалізації прав на доведення перед судом обставин на які сторони посилаються.
Більше того, питання при допиті обвинуваченого стосувалися показань підозрюваного, які надавав ОСОБА_9 в присутності захисника ОСОБА_12 01.02.2019 повідомив, що саме він 31.01.2019 прийшов на зустріч з обрізом так як знав, що ОСОБА_11 ходить з ножем при собі. Обріз мисливської рушниці ОСОБА_9 отримав у чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який проживає в АДРЕСА_2 , 2 під`їзд поблизу кардіоцентру. Вказаний обріз ОСОБА_13 привіз ОСОБА_9 додому з метою самозахисту при цьому був споряджений патронами. Вказаний чоловік перебував неподалік події здійснення пострілу. Перед тим як йти до ОСОБА_11 обвинувачений придбав пиво в магазині. В ході розмови ОСОБА_11 сказав йди сюди та наніс удар ножем в живіт від чого ОСОБА_9 відскочив та дістав обріз з-під куртки, при цьому ОСОБА_11 побачивши зброю розвернувся втікати. Саме в той час обвинувачений здійснив постріл в ліву ногу ззаду від чого ОСОБА_11 почав кричати. Після вказаного ОСОБА_9 не надавши медичну допомогу пішов до себе додому, де зустрівся поблизу магазину «Бурмак» з ОСОБА_13 ,, який забрав обріз попередньо наданий та мобільний телефон ОСОБА_9 і поїхали на таксі до місця проживання ОСОБА_13 , звідки поїхав до ОСОБА_14 , а надалі до житла ОСОБА_15 в мікрорайоні Балка, де і був затриманий працівниками поліції.
Крім того, суд згідно приписів абз. 9 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою рішення щодо речових доказів і документів, однак судом залишено поза увагою вирішення питання стосовно речового доказу - молотка, який було вилучено в ході огляду місця події від 31.01.2019
Зазначає, що судом не взято до уваги, що на місці вчинення кримінального правопорушення окрім молотка і ножа зброї виявлено не було незважаючи на короткий проміжок часу між вчиненням та виявленням трупу ОСОБА_11 при цьому із трьох знарядь нападу не було саме обрізу згідно показів ОСОБА_9 . Однак, у вказаному абсолютно чітко прослідковується не вірні покази обвинуваченого, оскільки очевидним є факт приходу на місце з обрізом мисливської рушниці саме ОСОБА_9 , оскільки під курткою переносити ніж, молоток, обріз є неможливим без спеціального обмундирування. Також, локалізація поранення в тілі ОСОБА_11 в повній мірі відповідає обставинам викладеним в допиті підозрюваного, оскільки в момент відсутності небезпеки ОСОБА_9 здійснено постріл в задню частину ноги померлого, який був обернутий спиною по відношенню до ОСОБА_9 , про що свідчать прямолінійні раневі канали. Більше того, покази ОСОБА_9 як підозрюваного відповідають обставинам його затримання та вилучених при цьому особистих речей.
У вказаному кримінальному провадженні суд визнав ОСОБА_9 винним за ч. 1 ст. 119 КК України та звільнив його від покарання на підставі п.3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України без призначення покарання.
Із вказаними висновками неможливо погодитися оскільки судом невірно встановлені обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що призвело до перекваліфікації дій ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в об`ємі допиту обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , судово - медичного експерта ОСОБА_16 , дослідження письмових доказів провадження, та характеризуючи даних на обвинуваченого, заслухавши прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Дії ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. 
Суд першої інстанції, перекваліфікував дії обвинуваченого, визнав винним та призначив покарання за ч.1 ст.119 КК України. При цьому суд у вироку послався на те, що вина ОСОБА_17 за ч.2 ст.121 КК України не знайшла свого підтвердження і його дії необхідно перекваліфікувати на вбивство, вчинене через необережність.
Разом із тим, згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Законним є вирок, постановлений за умови правильного застосування у ньому матеріального закону та дотримання при проваджені справи кримінально-процесуального закону. Вимога законності вироку означає, що вирок за своєю формою відповідає закону, та за своїм змістом ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, попереднє розслідування і судовий розгляд якого проведені у точній відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. При постановленні вироку суд повинен дати оцінку всім доказам по справі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно п.п.2,4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 

Крім того, відповідно п.2 ч.1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Згідно ч.2 ст. 411 КПК України, вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно п.1, п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в об`ємі допиту обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , судово - медичного експерта ОСОБА_16 , дослідження письмових доказів провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія судів доходить переконливого висновку, що суд першої інстанції всупереч вказаним вимогам закону, не навів переконливих мотивів, з яких дійшов висновку про наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України, не дав належної оцінки всім дослідженим доказам по кримінальному провадженню, як кожному окремо, так і в їх взаємозв`язку, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону про кримінальну відповідність та неправильності, передчасності висновків суду про кваліфікацію дій обвинуваченого, як вбивство, вчинене через необережність, що є підставою для скасування вироку з ухваленням апеляційним судом нового вироку відповідно до положень п. 2, 3, 4 ч 1 ст. 409 ,п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Положення ст. 23 КПК висувають обов`язкову вимогу про безпосереднє дослідження доказів у суді апеляційної інстанції коли суд апеляційної інстанції вбачає, що доводи в апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження виглядають обґрунтованими та потребують перевірки.
Таку перевірку апеляційний суд здійснює шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК.
Апеляційний суд безпосередньо дослідив, відповідно до заявленого в апеляційній скарзі прокурора клопотання, наявні у матеріалах провадження письмові докази, процесуальні документи, допитав обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , судово - медичного експерта ОСОБА_16 . Про допит інших свідків учасники провадження не заявляли. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, повторно дослідивши докази у порядку ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів встановила та визнала доведеним, що:
ОСОБА_9 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин:
31.01.2019 близько 20 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 перебував на розі вулиці Кримської та пров. Короткого в м. Кропивницький, де на грунті раптово виниклих не приязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_11 .
В ході виниклої сварки у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Після чого, ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , за допомогою невстановленої слідством зброї, яку він мав при собі, здійснив один постріл, у ліву гомілку останнього, чим спричинив ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної екпертизи № 121 від 11.04.2019, тілесні ушкодження у вигляді рани по задній поверхні лівої гомілки, які продовжуються у раньові канали з пошкодженням м`язів, вен, артерій гомілки, з утворенням багатоуламкового перелому великої гомілкової кістки та малої гомілкової кістки.
Пошкодження в області лівої гомілки є сліпим, дробовим, проникаючим пораненням, що підтверджується наявністю вхідних ран (мінус тканина), які продовжуються в прямолінійні раньові канали, наявність чужорідних тіл металевої щільності в кінці рантових каналів та відсутність вихідних отворів.
Причиною смерті ОСОБА_11 є сліпе дробове поранення лівої гомілки з пошкодженням підколінної артерії перебіг якого ускладнився гострою крововтратою, від чого і настала смерть.
Смерть знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями в області гомілки. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
В подальшому ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_9 , вину визнав частково та зазначив, що знав ОСОБА_11 приблизно з 1995-1996 років. Раніше ОСОБА_11 мав справу з криміналом та був судимим за злочини, у тому числі й за вбивства. Коли у 2018 році він займався сільськогосподарськими видами робіт у Бобринецькому районі то там також був і ОСОБА_11 , де вони й познайомилися. ОСОБА_11 постійно створював конфліктні ситуації. Після останнього спілкування з ОСОБА_11 вважав, що конфліктів більше не буде, але помітив, що за ним почали слідкувати невідомі особи. Періодично спілкувалися з ОСОБА_11 по телефону. В січні 2019 року ОСОБА_11 зателефонував йому з телефону, побачив, що номер телефону йому не знайомий. ОСОБА_11 попросив його по телефону, щоб він прийшов в гараж на АДРЕСА_3, на що він повідомив ОСОБА_11 , що не треба за ним слідкувати і нападати на нього. Домовилися зустрітися в цей же вечір біля ларька на вул. Кримській. ОСОБА_11 попросив його щоб він купив йому пачку сигарет та пляшку пива. Коли йшов на зустріч то був одягнений у вітровку сірого кольору і джинси, взутий був в кросівки фірми PUMA. При собі був телефон, сигарети, пиво і документи. Зустрілися з ним, побачив, як ОСОБА_11 дістав з - під вітровки ніж та намагався завдати йому удар ножем в живіт, але він завадив йому це зробити вибивши з рук ОСОБА_11 ніж та відштовхнувши його від себе. Відразу підвівшись на ноги, ОСОБА_11 дістав з - під вітровки молоток і намагався ним вдарити його в обличчя та трохи задів його рихтувальним молотком Після цього він вдарив ОСОБА_11 кулаком в обличчя. Побачив, що ОСОБА_11 з-під вітровки дістав зброю вогнепальну, - це був обріз. Схопившись однією рукою на ствол обрізу, а іншу руку поклавши на руку ОСОБА_11 , який тримав обріз рукою там де курок, між ними почалась боротьба. Він та ОСОБА_11 почали крутити разом обріз так щоб ствол не був спрямований на будь-кого з них, але в момент коли обріз стволом був спрямований додолу - відбувся постріл. Він почув як ОСОБА_11 закричав. Через те, що ОСОБА_11 надавивши на курок обрізу потрапив собі в ногу, у нього з ноги пішла кров. Швидку медичну допомогу він ОСОБА_11 не викликав. В чому визнав свою провину. Після всього, що сталося він пішов до себе додому. Допускає, що постріл міг статися через те, що як він так і потерпілий смикали за обріз в різні боки.
Крім того, зазначив, що не мав наміру нанести тілесні ушкодження. Вказав, що хотів мирно врегулювати конфлікт з потерпілим, проте потерпілий прийшов на зустріч з обрізом. Потерпілий характеризувався негативно вчинив багато кримінальних правопорушень, при цьому зазначив, що потерпілий погрожував йому та псував йому життя і вимушений був щоб так сталось бо потерпілий його б вбив. Проте, також в судовому засіданні апеляційної інстанції під час допиту зазначив, що якщо б не він, то ОСОБА_11 би його вбив.

Потерпіла ОСОБА_18 не приймала участі в розгляді даного кримінального провадження, оскільки відповідно до копії актового запису про смерть № 1999 від 27.07.2020 року, померла (т.4 а.с.174).

Незважаючи на невизнання вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, вина ОСОБА_9 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами оголошеними і дослідженими в ході судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції і, зокрема:

- показаннями допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_19 , який зазначив, що близько п`яти років тому, восени, ближче до вечора до нього зайшов сусід на ім`я ОСОБА_20 , який жив від нього недалеко. Знає про нього, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вбивство, за характером був запальний, перед цим нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. Вони разом вживали спиртні напої та дивилися телевізор. Під час їх бесіди хтось ОСОБА_21 зателефонував, він повідомив, що скоро прийде та залишивши свій телефон вийшов з приміщення. Приблизно хвилин через 40, зателефонував його двоюрідний брат та сказав, що ОСОБА_22 вбили. Коли приїхала поліція, то він віддав їм його телефон. Коли він виходив, у нього в руках нічого не було. Коли прийшов на місце події, то на відстані побачив поліцейських та труп.

- показаннями допитаного в судовому засіданні апеляційної інстанції свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що надавав показання під диктовку, підписав їх та не читав. При цьому зазначив, що не пам`ятає які саме показання давав. Оскільки на даний час перебуває на лікуванні в психдиспансері. Зазначив, що від знайомого чув про конфлікт ОСОБА_9 з ОСОБА_11 та те, що ОСОБА_9 стріляв по ОСОБА_11 

- показаннями допитаного в судовому засіданні суду апеляційної інстанції судово - медичного експерта ОСОБА_16 , яка показала, що працює на посаді судово-медичного експерта вищої кваліфікації, має стаж роботи за фахом працює з 2009 року, 4 кваліфікаційний клас судового експерта. Зазначила, що вона проводила судово-медичну експертизу стосовно ОСОБА_11 , підтримала свій висновок №121 від 11.04.2019 року. 
При цьому вказала, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий був повернутий спиною до травмуючого предмету, власноруч нанесення даних тілесних ушкоджень потерпілим виключається, оскільки на це вказують раньові канали. Підтвердила, що причина смерть ОСОБА_11 саме дробове поранення підколінної артерії та підтвердила постріл відбувався з відстані від 50 см. до 1 метра. Також зазначила, що при таких обставинах як вказує ОСОБА_9 виключається нанесення таких тілесних ушкоджень які утворилися у ОСОБА_11 , оскільки постріл був здійсненний з 0.5-1м, коли потерпілий був повернутий спиною до травмуючого предмету,

Крім того, вина ОСОБА_9 підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами, оголошеними і дослідженими у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і, зокрема: 
- протоколом огляду місця події від 31.01.2019, який проведено слідчим у період часу із 21.44 годин до 23.40 години ночі ІНФОРМАЦІЯ_2, за змістом якого оглядалося місце події - відрита ділянка місцевості, труп ОСОБА_11 був виявлений на перехресті доріг вул. Кримської та пров. Короткого біля будинку №87/12 вул. Кримської у м. Кропивницькому.(т.1 а.с.21-31);
- протоколом огляду місця події від 31.01.2019, складеним старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_23 у м. Кропивницькому ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_4, у гаражному приміщенні був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Blackview» з маркуванням «Pesined Blackview Assanibleo in China, коричневого кольору (а.к.35-38), при цьому свідок ОСОБА_19 у своїх показаннях суду пояснив, що цей телефон належить потерпілому ОСОБА_24 .(т.1 а.с.35-38);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.02.2019 року за фотознімками, яким зафіксовано пред`явлення свідку ОСОБА_25 у службовому приміщенні №400/4 Кропивницького відділу поліції чотирьох осіб, серед яких та впізнала за рисами та формою обличчя особу під № 1, а саме обвинуваченого ОСОБА_9 який ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20 год. заходив до приміщення магазину «Продукти» за адресою: м. Кропивницький, вул. Десантників, 55 та здійснював купівлю цигарок та пива ( т. 1 а.с. 77-79);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.02.2019 року за фотознімками, яким зафіксовано пред`явлення свідку ОСОБА_26 у службового кабінету №400/4 Кропивницького відділу поліції чотирьох осіб, серед яких та впізнала за рисами та формою обличчя особу під № 3, а саме обвинуваченого ОСОБА_9 який ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20 год. заходив до приміщення магазину «Продукти» за адресою: м. Кропивницький, вул. Десантників, 55 та здійснював купівлю цигарок та пива ( т. 1 а.с. 81-83);
- висновком експерта № 121 від 11.04.2019 яким встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у виді ран по задній поверхні лівої гомілки, які продовжуються в ранєві канали з пошкодженням м`язів, вен, артерій голені з утворення багатооскольчатого перелому великоберцевої і малоберцевої кісток.
Пошкодження в області лівої гомілки являється сліпим дробовим проникаючим пораненням, що підтверджується наявністю вхідних ран («мінус тканини»), продовжуються в кінці каналів і відсутністю вихідних отворів.
Враховуючи дані судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_11 вистріл був зроблений з дистанції щодо компактної дії дробу (відстань вистрілу від 50-70 см до 1 (одного) метра), на що вказує наявність великої вхідної рани з розташованими поблизу і навколо неї дрібних одиничних отворів (т.1 а.с. 164-169);
- висновком експерта № 424 від 06.02.2019 в крові від трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт в кількості 1,81 г/дм та не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий,ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аміловий спирти (т.1 а.с. 170);
- висновком експерта № 76 від 04.02.2019 групова належність в зразку рідкої крові трупа ОСОБА_11 за ізосерологічною системою АВ0 не визначена в зв`язку з ознаками загнивання крові (т.1 а.с. 176-177);
- висновком експерта № 92 від 13.02.2019 при визначенні групової належності в зразку крові на марлі трупа ОСОБА_11 , за ізосерологічною системою АВ0 виявлено антигени В і Н, що передбачає групу ОСОБА_27 (т.1 а.с. 179-180);
- висновком експерта № 97 від 26.02.2019 кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи Вб за ізосерологічною системою АВ0. На штанях, вилучених у підозрюваного ОСОБА_9 знайдено кров людини (об`єкти 1-6). При визначені групової належності в об`єктах 1,2,5,6 виявлено антиген В, що свідчить про походження крові в цих об`єктах від особи групи Вб. Таким чином, кров в об`єктах 1,2,5,6 може походити від потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с. 187-189);
- ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.04.2019 року якою прокурору надано дозвіл на використання інформації у кримінальному провадженні № 12019120020000817 від 01.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме протокол №303т/11-2019 від 18.02.2019 про проведення негласної слідчо розшукової дії, з додатком у вигляді аудіо запису, які зберігаються на оптичному носії - DVD-R диску для лазерних зчитувань №540т), отриманої на підстави ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_28 №333-т від 07.12.2018 року та (протокол №305т/11-2019 від 18.02.2019 про проведення негласної слідчо розшукової дії, з додатком у вигляді аудіо запису, які зберігаються на оптичному носії - DVD-R диску для лазерних зчитувань №541т), отриманої на підстави ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_28 №331-т від 07.12.2018 року, отриманої у кримінальному провадженні № 12018120020008721 від 15.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; 
- протоколом огляду предметів від 08.02.2019 предметом огляду є полімерний пакет Головного слідчого управління національної поліції за №4480007, клапан якого герметично заклеєно. Вилучено мобільний телефон «Blackview» (т.2 а.с. 17);
- висновком експерта № 2 від 07.03.2019 в пам`яті наданого на дослідження мобільного телефону «Blackview» було виявлено інформацію про вхідні/вихідні / пропущені дзвінки, яка міститься у файлі «Файл звіт -Журнал дзвінків Blackview.pdf», який було записано на диск для лазерних систем зчинування ін. №3, що додається до висновку експерта, як додаток №2.
В пам`яті наданого на дослідження мобільного телефону «Blackview» було виявлено: три наявних графічних файли, відео файлів не виявлено. Виявлені файли та файл звіт було записано на диск для лазерних систем зчитування ін. №3, що додається до висновку експерта , як додаток №2 (т. 2 а.с. 24-30);

- протоколом огляду предметів від 03.02.2019 предметом огляду є полімерний пакет Експертної служби МВС України №2245123, клапан якого герметично заклеєно. Виявлено: мобільний телефон прямокутної форми розмірів 143х71х9,5 мм, моноблок, складається з полімерного корпусу золотистого кольору. На передній частині телефону знаходився екран, розмовний динамік, фронтальна камера та три керуючі сенсорні кнопки. На задній частині корпусу розташовано: задня кришка з отворами для вбудованої подвійної камери, спалаху отвори для динаміку звуку та написи «Blackview», Designed by Blackview Assembled in China». На правій частині корпусу містяться кнопка вимкнення-ввімкнення та клавіша регулювання гучності. На нижній частині корпусу містяться роз`єми microUSB та отвір мікрофону. При відкритті кришки корпусу телефону в ньому виявлено сім-картку білого кольору з написом « НОМЕР_1 », яка має номер мобільного оператора НОМЕР_2 , карта пам`яті чорного кольору «MicroSDHC», інформаційний стікер на якому міститься літерно-цифрові написи з інформацією про модель телефону «A7 ТА IMEI НОМЕР_3 », « НОМЕР_4 ». При увімкненні телефону на екрані виявлено ряд ярликів «Теоефон». При огляді дзвінків було виявлено дзвінки: контанк НОМЕР_5 вхідний 31.01.2019 р. о 20: 18 год. час розмови 47 сек.; контакт НОМЕР_5 вхідний 31.01.2019 р. о 20:30год. час розмови 2 хв. 7 сек.; контакт «М» № НОМЕР_6 пропущений 31.01.2019 р.21:34; контакт « ОСОБА_29 » № НОМЕР_7 , пропущені 31.01.2019 р.о 22:10 год., 23:05 год. та 23:15 год.; контакт «ОСОБА_32» № НОМЕР_8 , пропущений 01.02.2019 р. о 9:50 год., 9:53 год., контакт « ОСОБА_30 » № НОМЕР_9 , прошущені 01.02.2019 р. о 16:12 год., контакт «ОСОБА_31» № НОМЕР_10 , пропущений 02.02.2019 р.о 14:30 год. (т. 2 а.п. 31-34).
Досліджено текст стенограми аудіозапису, відповідно до якої вібвувалися телефонні дзвінки за номерами мобільних телефонів № НОМЕР_11 та НОМЕР_2 ;
- висновком експерта № 42 від 14.03.2019 два предмета, вилучені 31.01.2019 в ході ОМП на розі вул. Кримської та пров. Короткого в м. Кропиавницькому, боєприпасами не являються, а, ймовірно, є частинами боєприпасу (боєприпасів).
Вісім металевих предметів наближеної до сферичної форми, вилучені 01.02.2019 в ході розтину трупу ОСОБА_11 , боєприпасами не являються, а, ймовірно, є частинами боєприпасу (боєприпасів).
Вирішити питання про віднесення досліджуваних трьох металевих предметів невизначеної форми, вилучених 01.02.2019 в оді розтину трупу ОСОБА_11 , до категорії боєприпасів не представляється можливим по причинам, вказаним в дослідницькій частині.
Надані два предмети, ймовірно, є картонними прокладками, виготовленими саморобним способом, які використовуються при спорядженні патронів до гладкоствольної вогнепальної зброї 16-го калібру.
Надані вісім металевих предметів, ймовірно, є металевим снарядям (картеччю), який використовується для спорядження патронів до гладкоствольної вогнепальної зброї різного калібру. Вирішити питання «чи можуть надані для дослідження предмети походити від одного боєприпасу» не представляється можливим по причинам, вказаним в дослідницькій частині (т.2 а.с. 43-47).

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вищевказані докази зібрані по кримінальному провадженні є належними, допустимими та достовірними, взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим у судовому засіданні апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, яка - є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. 

На переконання колегії суддів суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним по кримінальному провадженню доказам, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, висновки суду, що вина ОСОБА_9 у вчиненні даного злочину не знайшла свого підтвердження і його дії необхідно перекваліфікувати на вбивство через необережність, тобто на ч.1 ст. 119 КК України, є такими, що не відповідають фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 на ч.1 ст.119 КК України у вироку дійшов помилкового та передчасного висновку, що саме ОСОБА_11 був ініціатором зустрічі, маючи намір з`ясувати певні розбіжності, саме ОСОБА_11 прийшов на зустріч, маючи при собі ніж, рихтовочний молоток та обріз. 
Колегія суддів при цьому враховує, що при завданні тілесних ушкоджень, здійснивши постріл ОСОБА_11 , ОСОБА_9 в момент заподіяння небезпека життю не загрожувала, оскільки постріл він здійснив коли ОСОБА_11 був повернутий до нього спиною, від чого настала смерть останнього. Крім того, колегія суддів при цьому також враховує, що здійснивши постріл та завдавши тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втік, не надав потерпілому допомоги швидку допомогу та поліцію не викликав, після чого той від отриманої рани стік кров`ю та помер. Предмет зброю сховав.
Тому, вказаний висновок суду першої інстанції суперечить висунутому обвинуваченню та фактичним обставинам провадження. Та прямо вказує про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину передбаченого ст.119 КК України та наявність в його діях складу злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про що вказують його дії які до нанесення тілесних ушкоджень та під час нанесення і після були направлені саме на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які потягнули його смерть.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України.
Отже оскільки в даному випадку наслідком неправомірних дій обвинуваченого являється смерть потерпілого, не може йти мова про кваліфікацію таких дій за ст. 119 КК України, тобто вбивство через необережність. 
Щодо розмежування кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 121 КК України та ст. 119 КК України (Вбивство через необережність) чи ст. 115 КК України (Умисне вбивство), слід зазначити наступне.
Суд вважає, що в даному випадку слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій вказано наступне.
Для розмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК ( 2341-14 ). 
В даному випадку оцінюючи висловлену позицію обвинуваченого, та з урахуванням зібраних та досліджених під час судового розгляду доказів вбачається, що під час проведення досудового розслідування ОСОБА_9 відмовився від дачі показань стосовно себе на підставі ст. 63 Конституції України.
Проте, в ході судового розгляду ОСОБА_9 змінив свою позицію та надав показання, які явно об`єктивно не відповідають обстановці вчиненого кримінального правопорушення та суперечать іншим доказам по справі, зокрема висновку судово-медичної експертизи №121 від 11.04.2019, де зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран по задній поверхні лівої голені, які продовжуються в раневі канали, з пошкодженням м`язів, вен, артерій голені з утворенням багатооскольчатого перелому великоберцевої та малоберцевої кісток. 
Пошкодження в ділянці лівої голені являються сліпим дробовим проникаючим пораненням, що підтверджується наявністю вхідних ран, які продовжуються в прямолінійні раневі канали, наявністю чужорідних тіл металевої щільності в кінці раневих каналів і відсутністю вихідних отворів.
Враховуючи дані судово - медичної експертизи трупа ОСОБА_11 постріл був здійснений з дистанції відносно компактної дії дробу (відстань пострілу 50-70 см до 1 метра) на що вказує наявність великої вхідної рани з розташованим поблизу та навколо неї дрібних одиничних отворів.
Із висновку чітко вбачається, що прямолінійні раневі канали не могли виникнути за обставин зазначених ОСОБА_9 , оскільки вони повинні бути направлені зверху до низу, однак не прямолінійно.
Тому, твердження обвинуваченого, що, в момент пострілу останній із потерпілим були обернуті один до одного обличчям, є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не відповідають об`єктивно встановленим обставинам справи дані висновки підтвердила в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 .
Також твердження обвинуваченого, що обріз з собою приніс ОСОБА_11 , є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються дослідженими під апеляційного розгляду доказами.
При цьому, слід зазначити, що на місці вчинення кримінального правопорушення окрім молотка і ножа зброї виявлено не було незважаючи на короткий проміжок часу між вчиненням та виявленням трупу ОСОБА_11 при цьому із трьох знарядь нападу не було саме обрізу згідно показань ОСОБА_9 .
Однак, у вказаному абсолютно чітко прослідковується не вірні показання обвинуваченого, оскільки очевидним є факт приходу на місце з обрізом мисливської рушниці саме ОСОБА_9 , оскільки під курткою переносити ніж, молоток, обріз є неможливим без спеціального обмундирування.
Також локалізація поранення в тілі ОСОБА_11 в повній мірі відповідає обставинам встановленим під час апеляційного розгляду, оскільки здійснено постріл в задню частину ноги померлого, який був обернутий спиною по відношенню до ОСОБА_9 , про що свідчать прямолінійні раневі канали. 
Крім того при цьому колегія судів враховує показання самого ОСОБА_9 надані під час допиту в судовому у засіданні апеляційної інстанції, що якщо б не він, то ОСОБА_11 би його вбив, що прямо вказує на умисел останнього завдати тілесні ушкодження потерпілому, які призвели до його смерті.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, згідно характеристики з місця проживання скарг від сусідів не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. 
Враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів доходить переконливого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції інкримінованої статті кримінального закону, у розмірі 7 років позбавлення волі, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.
При цьому також колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть людини.

Разом із тим, колегія суддів з урахуванням особи обвинуваченого не вбачає підстав для призначення покарання у розмірі який просить в апеляційній скарзі прокурор.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.69, ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає. 
Цивільний позов та судові витрати відсутні. 
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Беручи до уваги вище викладене колегія суддів вважає що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись 405, 407, 409, 411, 413, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити частково. 

Вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.119 КК України - скасувати в частині перекваліфікації дій та призначення покарання. 

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання, призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 01 лютого 2019 року по 09 серпня 2019 року, та з 11 вересня 2019 року по 05 листопада 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, який відповідає одному дню позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом в період з 09 серпня 2019 року по 11 вересня 2019 року, та з 05 листопада 2019 року по 12 березня 2020 року, з розрахунку три дні домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню:
- предмет зовні схожий на молоток, який було вилучено в ході огляду місця події від 31.01.2019 на перехресті доріг вул. Кримської та пров. Короткого біля будинку №87/12 вул. Кримської у м. Кропивницькому, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення. 

Судді:

ОСОБА_2    ОСОБА_3    ОСОБА_4 
(підписи)