БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.06.2026
Справа № 523/25668/25
Провадження № 2/497/767/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року            м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,
представника позивача - Таран В.А. (ВКЗ), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - 
ВСТАНОВИВ:

16.01.2026 за підсудністю з Пересипського районного суду міста Одеса надійшла справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 030.00 гривень. Крім того стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422.40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 гривень.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Зміст Договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет_ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та_або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавецем правильності введення коду, направленого Кредитодавецем на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та_або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету_Мобільного застосунку "CreditPlus". 
25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 3884763.
На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Сума кредиту (загальний розмір) - 11000.00 гривень. 
Тип кредиту - кредит. 
Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. 
Відповідно до умов кредитного договору, Позичальник зобов`язався повернути Кредит Кредитодавцю в строк передбачений Кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів Відповідач не виконав, внаслідок чого у Позичальника виникла заборгованість. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 
30.11.2021 було укладено договір № 30112021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763. 
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3884763. 
Станом на день звернення з позовом до суду, заборгованість за договором відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами не сплачені, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3884763 від 25.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 36 030.00 грн, з яких:
- заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11000.00 грн.
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25030.00 грн.
З цих підстав позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 19.01.2026 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 26.02.2026 року о 09:30 годині (а.с.79), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.80).
Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
06.02.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Секач О.М. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83-90), яким останній просить суд відмовити позивачу в задоволені позову, так як пропущено строк позовної давності звернення до суду, не подано клопотання про поновлення строку позовної давності. 
Крім цього, не погоджується з нарахованими відсотками заборгованості, які перевищують тіло кредиту в три рази, не справедливими є умови договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, а саме відсоткова ставка нарахування відсотків перевищує в 3.5 рази тіло кредиту 11000 гривень. Сума заборгованості за відсотками є надто завищеною не відповідає ст.3 ч. 6 ст. 509, ч.3 ст. 627 ЦПК України, засадам справедливості, добросовісності. 
Звертає увагу суду на те, що 23.05.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклала договір з ТОВ «Факторинг Партнерс» вдруге передавши суму кредиту, збільшили відсоткову ставку без згоди позичальника, фактично це відступлення права вимоги (цесія) для збільшення % заборгованості. Усе це відбувається в умовах воєнного стану.
Також не погоджується з заявленими позивачем витратами на професійну правничу допомогу, які на думку представника відповідача неймовірно умисно завищені (а.с.83-101). 

09.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, якою представник банку просить суд задовольнити позовні вимоги (аа.с.103-119) з огляду на наступне:
Так дійсно 25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 3884763. На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Сума кредиту (загальний розмір) - 11000.00 гривень. Тип кредиту кредит. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. Строк кредиту 360 днів. 
30.11.2021 було укладено договір № 30112021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3884763. 
Щодо розрахунку заборгованості Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». 
Відповідачем не було надано жодних доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. 
Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 
Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту становить 11 000 грн, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день, знижена процентна ставка - 1,425 % в день. 
Згідно із пунктом 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить (1,90 % в день) застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору;- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 
Відповідно до п.3.1. нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації),виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". 
Відповідно до п.4.1. строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору. 
Відповідно до п.4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. 
Відповідно до п.4.3.2. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору. Згідно з п.4.4. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину. 
Відповідно до вищезазначених умов договору щодо пролонгації та відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що заборгованість за процентами нарахована станом на 29.11.2021. 
Останнє погашення, а відповідно і пропозиція на продовження строку користування кредитом було проведено Позичальником 15.06.2021 року (сплата процентів), тобто відбулася пролонгація за ініціативою Позичальника. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору.
Відповідачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору вона не була ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе. Звертає особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договорів, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договорів та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем, відповідно до всіх погоджених умов Договорів. 
Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації. Контррозрахунок, не був проведений відповідачем, у відповідності до всіх погоджених умов договору. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. 
З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Щодо посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано до позовної заяви оригіналів документів, а документи, що додані до позовної заяви не засвідчені належним чином. Відповідно до положень ч. 1,2,6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до ч.3 ст.100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. 
Позивачем до позовної заяви додано копії доказів, в тому числі електронних, та зазначено, що:- Оригінали документів (доказів), копії яких додаються до даної позовної заяви і які були створені за участі позивача (наприклад, договір відступлення/факторингу укладений між Позивачем та Попереднім Кредитором, а також, документи які були передані в рамках такого відступлення), знаходяться у Позивача - Оригінали документів, укладених між третіми особами (наприклад, договорів про попереднє відступлення права вимоги, де позивач не був стороною), знаходяться у відповідних сторін таких правочинів у зв`язку з чим позивач не має фізичної можливості надати оригінали таких документів до суду. 
Щодо посилання представника позивача на пропуск строку позовної давності Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). 
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). 
За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 25.03.2021 року - у листопаді 2025 року. 
Представник позивача стверджує, що не пропущено позовну давність при зверненні до суду, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану. 
14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 4434 IX, який виключає пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, однак вказаний закон набрав чинності лише 04 вересня 2025 року, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. 
Частиною 3 статті 263 ЦК України визначено, що від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. 
Кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладено 25.03.2021 року, строк позовної давності було зупинено починаючи з березня 2020 року на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності зупинено на строк дії в Україні воєнного стану. 
Відповідний пункт розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, виключено та відповідний закон набрав чинності - 04 вересня 2025 року. 
У зв`язку із наведеним, позовна давність до вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором від 25.03.2021 року, не підлягає застосуванню, оскільки перебіг позовної давності лише розпочався з 04 вересня 2025 року.
Окрім цього позивач вважає, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу є співмірною зі складністю даної справи, а саме по собі посилання відповідача на завищеність таких витрат, без належного обґрунтування своєї позиції, не може бути підставою для відмови у їх стягненні. Крім того, представник відповідача посилається на те, що незрозуміло як нараховуються витрати на правничу допомогу та на відсутність акта виконання роботи (а.с.103-119).
В судове засідання 26.02.2026 року 
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.80). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.10);
- відповідач також не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Рекомендований поштовий лист надісланий на адресу постійного місця реєстрації відповідача повернувся до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.120-122).
-представник відповідача, будучи належним чином повідомленим - не прибув. Надіслав суду заяву про відкладення судового розгляду в зв?язку з хворобою (а.с.123).
Протокольною ухвалою суду від 26.02.2026 року відкладено розгляд справи на 14.04.2026 року о 09:00 годині (а.с.125), про що повідомлено сторін по справі (а.с.126-127).
В судове засідання 14.04.2026 року: 
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.126-127). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.10);
- відповідач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена згідно вимог чинного законодавства (а.с.128). Надіслала 14.04.2026 року до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою (а.с.130);
- представник відповідача, будучи належним чином повідомленим (а.с.128-129) до суду не прибув, будь-яких заяв та клопотань не надав.
Протокольною ухвалою суду від 14.04.2026 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено, розгляд справи відкладено на 14:00 годину 14.05.2026 року. Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 та її представника Секач Олександра Михайловича надати суду докази поважності причин не прибуття в судове засідання як 26.02.2026 року так і 14.04.2026 року (а.с.132), про що було повідомлено сторін по справі (а.с.133).

11.05.2026 року представник позивача надіслав клопотання про проведення судового розгляд в режимі відеоконференції (а.с.136-143), яке задоволено ухвалою суду від 12.05.2026 року (а.с.145), про що повідомлено сторін по справі (а.с.146).
В судове засіданні 14.05.2026 року о 14:00 годині:
-представник позивача приймав участь в режимі ВКЗ;
-відповідач та представник прибули, однак просили судовий розгляд відкласти в зв?язку з тим, що автобус міжміського сполучення в зворотному напрямку до м.Одеса відправляється о 15:00 годині.
Протокольною ухвалою суду від 14.05.2026 року клопотання відповідача та його представника задоволено. Проголошено перерву до 10:00 години 16.06.2026 року. Роз`яснено відповідачу та її представнику можливість скористатися правом участі в наступному судовому засіданні в режимі ВКЗ, надіславши до суду своєчасно відповідне клопотання. Представнику позивача надано можливість і надалі приймати участь в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів (а.с.158-162).
В судове засідання 16.06.2026 року:
-представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Надав обґрунтуванні пояснення з підстав зазначених в заяві. 
-відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими, не прибули, причини неявки не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилали.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме до Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Зміст Договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет_ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та_або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавецем правильності введення коду, направленого Кредитодавецем на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та_або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету_Мобільного застосунку "CreditPlus". 
25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 3884763 (а.с.20-23).
На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 
Відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту становить 11 000 грн, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день, знижена процентна ставка - 1,425 % в день. 
Згідно із пунктом 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить (1,90 % в день) застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору;- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. 
Відповідно до п.3.1. нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації),виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". 
Відповідно до п.4.1. строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.(пп. 4.2.1.-4.2.4.) Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.
Відповідно до п.4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. 
Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п.4.3.2. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору. Згідно з п.4.4. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін передбачена в п.4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.
Сторони договору, також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника. Сторони домовились, що несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору, а також, що порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. 
Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів,угод. 
Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердила, що він ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С712143 25.02.2021, підписано паспорт споживчого кредиту де зазначена інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (а.с.24-25).
Відповідно до умов кредитного договору, Позичальник зобов`язався повернути Кредит Кредитодавцю в строк передбачений Кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів Відповідач не виконав, внаслідок чого у Позичальника виникла заборгованість. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 
30.11.2021 було укладено договір № 30112021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763 (а.с.38-40).
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3884763 (а.с.44-49)
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3884763. 
Наразі заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Останнє погашення, а відповідно і пропозиція на продовження строку користування кредитом було проведено Позичальником 15.06.2021 року (а.с.31 зворотна сторінка).
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3884763 від 25.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 36030.00 грн. (а.с.31-36), з яких:
- заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 11000.00 грн.
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25030.00 грн.
- заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.
- заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.
- заборгованість за комісіями - 0.00 грн.
- інфляційні збитки - 0.00 грн.
- нараховані 3% річних - 0.00 грн. 
Вказаний розмір заборгованості розрахований станом на день укладення договору 30.11.2011 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» про передачу прав вимоги за кредитними договорами до позичальника, в тому числі за договором №3884763, що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 30.11.2021 по 13.11.2025 року (а.с.37).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що кредитні договори укладено сторонами в електронній формі.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-електронних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частин четвертої та п`ятої цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Як зазначено у статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
На підтвердження своїх вимог позивач надав паперову копію електронного договору №3884763 від 25.03.2021 року, який містить інформацію про його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Зазначені обставини свідчать про належне укладення кредитних договорів в тому числі погодження позичальника ОСОБА_2 з умовами цього договору шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором С712143.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність умовам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року в справі N№524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою (частина 1).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.
Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Положеннями ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що відповідач порушив умови договору в частині повернення позивачу кредиту в строк, погоджений ними в кредитному договору, оскільки відповідач не надав суду доказів погашення кредиту.
З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ "Факторинг Партнерс" підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту №3884763 від 25.03.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 36030.00 грн, з яких:
- заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 11000.00 грн.
- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25030.00 грн., а отже позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають задоволенню.
Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Відповідач підтвердив факт укладання кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» визнає сплату за тілом кредиту у розмірі 11000 гривень однак не погоджується із нарахованими відсотками згідно умов договору.
Уклавши Договір, Позичальник, тобто відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримала екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. 
Відповідно до наданих до позовної заяви розрахунків заборгованості за кредитним договором №3884763 вбачається, що заборгованість розрахована станом на 30.11.2021 року, тобто на день передання права вимоги за договором факторингу (а.с.31-36).
Щодо розрахунку заборгованості за договором №3884763 від 25.03.2021 відповідач не заперечує факт укладання договору, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. До позовної заяви надано розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та у якому розмірі.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем. 
Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків
Під час укладення договору Відповідач ознайомилася з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи та згода обробку персональних даних та доступ до кредитної історії.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» Відповідач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. 
Проте, Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. 
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених договору є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк.
Враховуючи ту обставину, що суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_2 повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі договорів про споживчий кредит на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 35 634.20 грн., вказаний розмір заборгованості погоджений сторонами кредитного договору.
Поміж іншим, суд не приймає доводи відповідачки щодо відсутності підстав нарахування процентів відповідачці за кредитним договором. Відповідачем не було надано жодних доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контр розрахунку.
А відтак не звільняють позичальника від відповідальності за порушення умов грошового зобов`язання, як підставу для відмови у позову в цій справі, адже заборгованість стосується коштів по тіла кредиту та нарахованих відсотків, а не відповідальної за порушення виконання грошових зобов`язань (пені чи штрафів).

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача про долучення до позовної заяви копій документів, оскільки позовна заява подана позивачем через систему «Електронний суд», та відповідно позовна заява та додані до неї документи засвідчені шляхом накладення директором ТОВ «Факторинг Партнерс» кваліфікованого цифрового підпису, що і є належним засвідченням поданих до суду документів. 
Щодо строків позовної давності 
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Отже, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Цей Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Підсумовуючи, Верховний Суд зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
З огляду на встановлені у цій справі обставини щодо початку перебігу позовної давності з 25.03.2021 року, а також з урахуванням продовження та зупинення перебігу такого строку на період дії карантину та воєнного стану, суд дійшов висновку що строк звернення до суду з цим позовом не сплив, що узгоджується з позиціє висловленою в Постанові Верховного суду від 04 травня 2026 року (справа № 702/495/24, провадження № 61-14791св25).
Кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладено 25.03.2021 року, строк позовної давності було зупинено починаючи з березня 2020 року на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності зупинено на строк дії в Україні воєнного стану. 
Відповідний пункт розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану, виключено та відповідний закон набрав чинності - 04 вересня 2025 року. 
Таким чином, починаючи з 04.09.2025 був відновлений перебіг строків позовної давності, який фактично був зупинений/продовжений протягом строку з 12 березня 2020 року по 04 вересня 2025 року.
Кредитний договір про надання споживчого кредиту №3884763 укладено між сторонами процесу 25.03.2021, а останній платіж Відповідач здійснила 15.06.2021, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку, то  строк позовної давності за період з 15.06.2021 року закінчувався 15.06.2024 року, 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача.
У зв`язку із наведеним, позовна давність до вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором від 25.03.2021 року, не підлягає застосуванню, оскільки перебіг позовної давності лише розпочався з 04 вересня 2025 року.
А відтак доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив процесуальний строк на звернення з позовом до суду є безпідставними.

Також суд звертає увагу, що позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору факторингу.

Всі інші доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. 

При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи.
На підтвердження понесених витрат суду надано копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 укладеним між Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «факторинг парнерс)(а.с.) Заявку на надання юридичної допомоги, в якій вони погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підписано витяг з Акту №21 від 31.10.2025про надання юридичної допомоги, в якому вони погодили надання наступних правових послуг: надання усної консультації з вивченням документів (час на надання послуги 2 години) 4000.00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (час на надання послуги 3 години) 9000.00 грн (а.с.).
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мають розумний розмір.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і відпрацювання правової позиції в спірних правовідносинах.
Також суд вважає, що складення позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази. 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відтак, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Також суд зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).
У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄРСР - 91919350), за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Суд зазначає, що згідно пункту 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Отже, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Так, за приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 по справі №820/479/18, аналізуючи відповідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в частині відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, зробив висновок, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Згідно з висновками Верховного Суду викладених у постанові №753/23491/16 від 20.03.2019 витрати на правову допомогу стягуються й у разі вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Як наслідок, підсумовуючи викладене у сукупності при визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує заперечення сторони відповідача, участь представника позивача в одному судовому засіданні в режимі ВКЗ, справа не представляє великої складності, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів. А відтак, справедливим і співмірним буде розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді - 5000 гривень.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422.40 гривень судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371 
заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3884763 від 25.03.2021 у загальному розмірі 36 030.00 гривень (тридцять шість тисяч тридцять гривень) станом на 28.11.2025 року, з яких:
- 11 000.00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 
- 25 030.00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 30.11.2021; 
та судові витрати в розмірі 2 422.40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору,
витрати на професійну правничу допомогу 5 000.00 гривень (п`ять тисяч гривень).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 22.06.2026 року.

Інформація про сторін:
Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС": Україна, 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ел. пошта: office@factoringp.ua , тел. +380443740152 

Представник позивача Таран Владислав Анатолійович: с.Петропавлівська Борщагівка, а/с 8, Бучанський р-н, Київська область, 08129, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_2 

Відповідач  ОСОБА_2 : 
-   АДРЕСА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тел. НОМЕР_3 

- АДРЕСА_2 

Представник відповідача Секач Олександр Михайлович :  АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5  

Суддя      С.В.Кодінцева