Дата документу  Справа № 333/1590/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/1590/26     Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження № 33/807/922/26      Доповідач у 2 інст. Кононенко Т.О.

ПОСТАНОВА
іменем України
03 липня 2026 року        м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Кононенко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Ворони Д.С. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,

за участю 
представника ОСОБА_1 – адвоката Ворони Д.С.,
установив:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2026 року о 04:07 год. по пр. Соборному, біля буд. 20 в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, за згодою водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820. Результат огляду – 0,76 проміле (тест 3819). Своїми діями ОСОБА_1 порушив положення п. 2.9.аПравил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються: протоколом серії ЕПР1 № 581036 від 02.02.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» від 02.02.2026 р.; відеозаписом з боді-камер працівників поліції, рапортом.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, – закрито.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у цій частині.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково визнав законними дії поліції щодо огляду водія на стан сп`яніння. Поліцейські порушили встановлену законом процедуру, оскільки фактично не провели огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, як того вимагають відповідні Інструкція та Порядок проведення огляду. ОСОБА_1 не було повідомлено про виявлені ознаки сп`яніння, не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та не вручено копію акта огляду.
Крім того, було використано газоаналізатор без належного технічного обслуговування та калібрування офіційним представником виробника, оскільки органи ДП «Київоблстандартметрологія» не є уповноваженими виробником на проведення градуювання та технічного обслуговування приладів Drager, а отже газоаналізатор Drager Alcotest 6820 (прилад № ARHE-0225) використовувався з порушенням вимог законодавства «Про метрологію» та інструкції з експлуатації, оскільки він не проходив обов`язкове технічне обслуговування та калібрування кожні шість місяців. Відсутність регулярного сервісу призводить до похибок у вимірюваннях, через що результати тестування на такому приладі не можуть вважатися достовірним доказом адміністративного правопорушення.
Крім того, вважає безпідставним позбавлення права керування ОСОБА_1 , оскільки останній його не мав.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа — закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в оскаржуваній частині.
Позиції учасників апеляційного провадження
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду провадження не надсилала.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Ворона Д.С. зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги без участі самого ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні, не є перешкодою для розгляду справи.
Виходячи з цього, судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ворона Д.С. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, не оскаржується, тому відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, у цій частині, не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі — Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі — ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпеченню права на свободу та особисту недоторканність, презумпції невинуватості та забезпеченню доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також такими, що працюють в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тих, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також такими, що працюють в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.02.2026 року о 04:07 год. по пр. Соборному, біля буд. 20 в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, за згодою водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820. Результат огляду – 0,76 проміле (тест 3819). Своїми діями ОСОБА_1 порушив положення п. 2.9.аПравил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що працівниками поліції порушено встановлену законом процедуру огляду та виявлення ознак алкогольного сп`яніння, оскільки такі твердження не відповідають дійсності.
Так, суд апеляційної інстанції, дослідивши відеозапис, наявний в матеріалах справи, доходить таких висновків.
З наявного відеозапису та інших матеріалів справи встановлено, що 02.02.2026 о 04:07 год за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний, 20, на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», було зупинено авто Kia Sportage державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, на що водій погодився. Тест № 3819, результат позитивний — 0,76 проміле, з результатом згоден.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з п. 2 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі — Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 розд. 1 вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, і поліцейський зазначає про це в протоколі про адміністративне правопорушення та у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність таких ознак не є встановленням факту перебування особи в стані сп`яніння, а лише є підставою для проходження нею огляду у визначеному законом порядку з виконанням вимог п. 2.5 ПДР України та п. 2 розд. 1 вищезазначеної Інструкції.
Саме проходженням такого огляду встановлюється факт наявності чи відсутності в організмі водія залишків алкогольних, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п. 7 розділу І).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Вказані вимоги закону дотримані працівниками поліції.
На відповідному відеозаписі, що є належним доказом по справі, чітко видно, що ОСОБА_1 проти результату проведеного огляду на місці зупинки автомобіля не заперечує. Окрім цього, на запитання працівника поліції щодо погодження водія з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, правопорушник відповідає: «Згоден», що також засвідчено підписом у акті огляду у графі з результатом «згоден».
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Непереконливими є твердження апелянта про недопустимість як доказів сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу-газоаналізатора Алкотест Драгер 6820 з огляду на таке.
Так, відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з переліком технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».
Всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить один рік.
У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України, міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ «АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл"», яка є офіційним представником виробника, на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», зокрема газоаналізатор «Drager Alcotest 6820». На офіційному сайті ТОВ «АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл"», яке надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager, зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання» та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.
Під терміном «Регулювання» («Градуювання») (англійською мовою «adjustment», що раніше інколи позначалося терміном «calibration» та «калібрування», але виключно у вищезазначеному розумінні) слід розуміти операцію з регулювання, налаштування, коригування показань алкотестерів Drager Аlcotest з метою отримання допустимої похибки вимірювання, яка виконується сумісно з операцією «Сервісне технічне обслуговування».
Як убачається із роздруківки тестування на алкоголь, останнє калібрування приладу проводилося 29.10.2025 р., а проходження огляду на стан сп`яніння проводилося 02.02.2026, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Алкотест Драгер 6820». Вказаний показник у проміле було підтверджено під час відеозапису.
Із копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №П 51QM 1696 103 25, чинного до 29.10.2026, вбачається, що газоаналізатор «Alcotest 6820», заводський №ARHE-0225, виробник «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019, пройшов повірку в Державному підприємстві «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ДП «Київоблстандартметрологія».
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що прилад «Drager Alcotest 6820» має відповідний сертифікат, який відповідає затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, пройшов у строк відповідну державну повірку, сервіс та градуювання, у зв`язку з чим підстав для сумнівів, з урахуванням наведених доказів щодо результатів проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у суду не виникає.
Щодо доводів апелянта про безпідставне позбавлення права керування ОСОБА_1 , оскільки останній не мав відповідного права, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Суд враховує, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, зокрема попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Відповідно до п. 5 ст. 24 КУпАП позбавлення права керувати транспортними засобами є одним із видів адміністративних стягнень і відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Безпосередньо у ст. 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо призначення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Розділу ІІ (особливої частини) КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.
Слід звернути увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право. Отже, додаткових вимог до суб`єкта, а саме наявності у нього права на керування транспортними засобами, ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить.
Тобто ні норми Загальної частини КУпАП, ні ч. 1 ст. 130 КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами чи позбавленням його права керування транспортними засобами.
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, апеляційний суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
До того ж зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що законодавець пов`язує застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами із самим фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не з наявністю у особи посвідчення водія чи фактичного надання їй такого права у встановленому законом порядку.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті адміністративного стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети адміністративного стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Підхід щодо неможливості призначення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, у даному випадку, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету адміністративного стягнення.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги та заяви сторони захисту під час апеляційного розгляду не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки (це правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожує їхньому життю, здоров`ю) та тяжкість імовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ворони Д.С. залишити без задоволення. 
Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2026 року у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду        Т.О. Кононенко