ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/30530/20 Суддя (судді) першої інстанції: І.О. Свергун

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Коротких А.Ю.,
суддів Сорочка Є.О.,
Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.04.2019 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.
Позивач зареєстрований платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 5%, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
ГУ ДПС у м. Києві, керуючись п. 299.10 та п. 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України, за недотримання платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 вимог п.п. 8 п.п. 298.23 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України було складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 12.03.2020 року (надісланий платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 0101130619585, повернуто без вручення за закінченням встановленого строку зберігання).
31.03.2020 року ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення № 382/26-15-33-17-26/ НОМЕР_1 про анулювання шляхом виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, яке було надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (поштове відправлення № 0101130124047, повернуто за закінченням терміну зберігання).
Підставою для прийняття ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення від 31.03.2020 року № 382/26-15-33-17-26/ НОМЕР_1 про анулювання шляхом виключення позивача з реєстру платників єдиного податку стало виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог глави І розділу ХIV Податкового кодексу України (п. 299.1 ст. 299 Кодексу). Згідно з підпунктом 299.10.3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, а саме: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Кодексу.
Витягом з інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 підтверджується, що за позивачем був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (IV квартал 2019 року та І квартал 2020 року), а саме: на 01.10.2019 року 5209,28 грн, 01.11.2019 року 5209,28 грн, 01.12.2019 року 9225,23 грн, 01.01.2020 року 9225,23 грн, 01.02.2020 року 9225,23 грн, 01.03.2020 року 19095,27 грн, який залишався несплаченим на момент винесення оскарженого рішення.
Так, 19.07.2019 року ФОП ОСОБА_1 ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДПС у м. Києві подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за І півріччя 2019 року, в якій самостійно визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 5854,09 гривень. Інформація про сплату єдиного податку по терміну на 19.08.2019 року в сумі 5845,09 грн відсутня.
При цьому станом на 01.01.2019 року в ІКП ФОП ОСОБА_1 обліковується переплата в розмірі 644,81 грн та після граничного терміну нарахування податкового зобов`язання на 19.08.2019 року виник борг в розмірі 5209,28 грн (з врахуванням фактичної переплати). В подальшому заборгованість по єдиному податку збільшувалась на дати граничних сплат: 19.11.2019 року в сумі 4015,95 грн та 20.02.2020 в сумі 9870,04 грн, по податковим деклараціям за: три квартали 2019 та річна 2019. При цьому, податкова декларація за 2019 рік заповнена з порушенням вимог порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року № 578 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 17.03.2017 року № 369), а саме: платником не враховано в рядку 13 суму єдиного податку, нараховану за попередній звітній період.
ФОП ОСОБА_1 11.06.2020 року подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 рік, в якій відкореговано неправильне нарахування сум єдиного податку.
Не погоджуючись з оскарженим рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 16.10.2020 № 30330/6/99-00-04-04-03-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення ГУ ДПС у м. Києві від 31.03.2020 року № 382/26-15-33-17-26/ НОМЕР_2 про виключення з реєстру платників єдиного податку - без змін.
Як зазначає сам позивач, при заповненні платіжних доручень № 1808 від 18 липня 2019 року на суму 5854,09 грн та № 1912 від 18 жовтня 2019 року на суму 4016,00 грн ним було помилково вказані рахунок та код бюджетної класифікації призначені для «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», а не «Єдиний податок з фізичних осіб».
09.06.2020 року позивачем було подано заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, відповідно до яких оплачені кошти були повернуті з рахунку «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на рахунок «Єдиний податок з фізичних осіб».
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755 (надалі - ПК України), який передбачає, зокрема:
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України);
- платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України);
- виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1. ст. 38 ПК України).
Відповідно до пункту 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
За пунктом 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Згідно з пунктом 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:
8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (пункт 299.1 статті 299 ПК України).
Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема:
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (пункт 299.10 статті 299 ПК України).
Згідно із пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV ПК України можливе лише під час проведення перевірок.
Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Контролюючий орган зобов`язаний деталізувати зміст виявлених порушень та необхідність відповідності такого опису вказаним висновкам про вчинене в акті перевірки.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений в постанові Верховного Суду від 18.03.2025 року у справі № 160/21398/24.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування тощо).
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2024 року у справі № 320/4840/22.
Таким чином, перевірка суб`єкта підприємницької діяльності-платника єдиного податку на предмет дотримання ним вимог перебування на спрощеній системі оподаткування не відноситься до камеральних перевірок, а може проводитись шляхом призначення та проведення документальної планової або позапланової перевірки платника податків у відповідності до норм ПК України.
Тобто обов`язковою умовою для прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку є проведення контролюючим органом документальної перевірки платника податків.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем рішення про анулювання реєстрації прийнято на підставі висновків акту камеральної перевірки та контролюючим органом під час розгляду справи у суді не надано доказів проведення документальної перевірки позивача.
Із урахуванням вищевикладених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 31.03.2020 року № 382/26-15-13-17-26/ НОМЕР_2 про виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з 01 квітня 2020 року належить до скасування як протиправне.
Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи з 01 квітня 2020 року та включити до реєстру платників єдиного податку, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із пунктом 19-3.1 статті 19-3 Податкового кодексу України, до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.
Відповідно до пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.