Справа № 337/1373/26
Номер провадження 2/337/1323/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Партнер Хаус» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, –
ВСТАНОВИВ:
03.03.2026 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті внесків за спожиті послуги з управління будинком.
В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, будучи власником частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не виконує зобов`язань зі сплати внесків на утримання будинком, внаслідок чого на момент подання позову до суду (за період з 01.10.2019 до 28.02.2026) утворилася заборгованість у загальному розмірі 5 646,39 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2026 відкрито спрощене провадження у справі, сторонам встановлено строк на подання відзиву та інших заяв по суті справи.
13.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
17.03.2026 від відповідача надійшло клопотання проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
Ухвалою суду від 18.03.2026 у задоволенні клопотань відповідача відмовлено. В частині визначення підсудності – з посиланням на виключну підсудність справи (за місцезнаходженням нерухомого майна – Хортицький район м. Запоріжжя); в частині заперечень розгляду справи за правилам спрощеного провадження – з посиланням на незначну складність справи та її типовий характер.
23.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 27.03.2026 клопотання відповідача частково задоволено, витребувано докази, які мають відношення до встановлення обставин у справі, які підлягають доказуванню. Крім того, з метою сприяння відповідачу в реалізації його права на справедливий судовий розгляд, судом продовжено строк відповідачу для подання відзиву.
30.03.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо підстав та способу нарахування заборгованості за спожиті послуги, додаткові докази. Крім того, сторона позивача уточнила позовні вимоги в частині періоду стягнення суми заборгованості (не міняючи суми заборгованості), а саме, просила стягнути заборгованість за період з 01.12.2020 до 28.02.2026.
30.03.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
31.03.2026 від відповідача надійшла заява про виклик свідка – керівника товариства (позивача) ОСОБА_2 
27.04.2026 від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечив проти позову, вважаючи його необгрунтованим, оскільки наявні у справі матеріали не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б давали підстави вважати заявлені вимоги доведеними. Відповідач постави під сумнів наданий розрахунок, зокрема у зв`язку з тим, що позивачем під час підготовки справи до розгляду було змінено період розрахунку. Матеріали справи не містять розрахунку, який дозволяв би простежити зв`язок між заявленою сумою, тарифом та періодами нарахувань. У розрахунку є незрозумілою сума коригування. Нарахування належним чином не індивідуалізовані. Особи, які підписали договір від імені співвласників будинку, не мали повноважень підписувати такий договір. Надані позивачем копії електронних доказів та вибіркові фрагменти листування не можуть замінити належний повний розрахунок та не усувають суперечностей щодо періоду, суми та підстав нарахувань. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, від обох надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.
Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, позиції сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 2523895 від 27.03.2026) відповідач є власником 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири 39,72 кв. м. (тобто частка квартири, яка припадає на відповідача становить 39,72/2=19,86 кв.м).
Згідно з наказом по підприємству від 29.07.2024 № 01/29-07 та додатком № 1 до нього затверджено нову вартість послуги з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_2 : тариф до 01.08.2024 – 4,86 грн (1 поверх), 6,00 грн (інші поверхи); після 01.08.2024 – 5,09 грн (1 поверх), 6,48 грн (інші поверхи).
Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків відповідачу було нараховано заборгованість за користування послугами за період з грудня 2020 року до лютого 2026 року на загальну суму 5 646,39 грн (з урахуванням часткового погашення у розмірі 3 710 гривень).
Згідно з положеннями ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, тобто володіння майном (або майновими правами) тягне за собою обов`язки та відповідальність.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» nпіввласники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків як співвласників. Відповідальність кожного співвласника визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій уповноваженої особи (осіб) та/або управителя, вчинених з перевищенням наданих їм повноважень. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій або бездіяльності управителя, що порушують умови договору управління багатоквартирним будинком. Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.
Оцінюючи доводи сторін суд дійшов висновку, що всі заперечення відповідача зводяться до двох аспектів: а) відсутність підстав для нарахування та стягнення заборгованості з відповідача позивачем б) сумнівність здійсненого розрахунку та відсутність належних та допустимих доказів заборгованості у розмірі, визначеному позивачем.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку (постанова від 18.11.2020, справа № 638/19174/17), що власник квартири в багатоквартирному будинку зобов`язаний здійснювати платежі та внески з управління будинком за наявності підтверджених витрат на управління, утримання збереження будинку, тому відповідна сума підлягає стягненню. Відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для нестягнення з відповідача заборгованості з їх оплати.
Суд враховує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо надання послуг неналежної якості, або що відповідач звертався до управителя або до інших виконавців послуг з претензіями щодо надання послуг неналежної якості. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у свою чергу виснував (постанова від 18.03.2019 у справі № № 210/5796/16-ц), що для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними, а не посилатися лише на відсутність договору та неналежну якість послуг.
Суд бере до уваги, що стороною відповідача суду не було надано належних та допустимих доказів того, що протягом тривалого періоду, за який зростала заборгованість за внесками (2020-2026 роки), відповідач у спосіб, передбачений законодавством, порушував перед учасниками відповідних правовідносин (управителем) питання належної/неналежної якості надання послуг.
Щодо посилань на сумнівність здійсненого розрахунку заборгованості суд зазначає наступне.
Перевіряючи підстави, порядок нарахувань та правильність калькуляції, суд встановив, що за період з грудня 2020 року до липня 2024 року (включно) здійснювалося нарахування заборгованості у розмірі 119,16 грн щомісячно, а з серпня 2024 до лютого 2026 року включно – 128,69 грн, що відповідає тарифам нарахування та площі частки, яка належить відповідачу (19,86 кв.м.). Сумарний розмір нарахувань становить 7 688,15 грн за вирахуванням суми, сплаченої відповідачем (3 710,00 грн), тобто 3 978,15 гривень, що на 1 668,24 грн менше, ніж сума, заявлена позивачем до стягнення.
Така розбіжність (1 668,24 грн) є тотожною сумі, зазначеною в рядку «управління будинком (коригування)» акту звіряння, водночас підстави виникнення вказаної суми коригування, її характер та калькуляція належним чином позивачем не обгрунтовані, на що вказує відповідач у своєму відзиві.
Відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд вважає досліджені докази належними, допустимими, достовірними та достатніми для того, щоб керуючись стандартом доказування «баланс ймовірності» дійти висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог (в частині підтвердженого розміру заборгованості). 
Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме, в частині підтвердженої суми заборгованості, яка виникла в період з грудня 2020 року по лютий 2026 року, у розмірі 3 978,15 гривень.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 2 662,40 грн (виписка від 25.02.2026 № 3883 на суму 2 420,16 грн, виписка від 05.12.2025 № 3782 на суму 242,24 грн – сплачено за попереднє подання заяви про видачу судового наказу).
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 1 875,79 гривень.
Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 246, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Партнер Хаус» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Партнер Хаус» заборгованість з оплати отриманої послуги з управління будинком за період з 01.12.2020 до 28.02.2026 у розмірі 3 978,15 грн та судовий збір у розмірі 1 875,79 грн, всього на суму 5 853,94 грн (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 94 копійки).
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Партнер Хаус» (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, б. 6, офіс 14, код ЄДРПОУ 42907607);
відповідач – ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя        Євген ЗАВГОРОДНІЙ