Справа №127/9888/26 
Провадження №1-кп/127/249/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , 
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, з середньою освітою, одруженого, інваліда третьої групи, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12024020020001178 від 20.09.2024, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 (Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій тa юридичних осіб інших державна території |України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 М» 2471-ХІ, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 М» 622, та Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. 
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_6 , 20.09.2024 приблизно о 19 годині 45 хвилин, діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, знаходячись на узбіччі проїжджої частини по АДРЕСА_2 , виявив пакет з вмістом патронів в загальній кількості 359 (триста п`ятдесят дев`ять) штук, з яких: 278 (двісті сімдесят вісім) патронів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматними патронами калібру 5,45x39 мм, 70 (сімдесят) патронів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - патронами калібру 223 Rem (5,56x45 мм), 4 (чотири) гвинтівочних патрона калібру 7,62х53 мм. 7 (сім) крупнокаліберних патронів калібру 50BMG (12,7х99 мм), які забрав із собою, чим незаконно придбав зазначені бойові припаси без передбаченого законом дозволу. 
У подальшому, того ж дня старший солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, переніс вищезазначений пакет з вмістом 359 патронів до однієї з кімнати будинку АДРЕСА_2 де заховав їх в своїх особистих речах. 20.09.2024, в ході проведення санкціонованого огляду місця події за місцем перебування ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено в приміщенні житлової кімнати будинку, розташованого по АДРЕСА_2 359 (триста п`ятдесят дев`ять) штук, з яких: 278 (двісті сімдесят вісім) патронів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматними патронами калібру 5,45x39 мм, 70 (сімдесят) патронів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - патронами калібру 223 Rem (5,56х45 мм), 4 (чотири) гвинтівочних патрона калібру 7,62x53 мм., 7 (сім) крупнокаліберних патронів калібру 50ВМО (12,7x99 мм), які являються бойовими приписами придатними для стрільби.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, суду пояснив, що знайшов патрони біля хвіртки за місцем свого проживання, забрав їх до будинку та зберігав у кімнаті. В подальшому мав намір передати до військової частини, тому не звертався до поліції. Також, повідомив, що усвідомлював, що незаконно зберігав бойові припаси. Про вчинене шкодує, просив суд суворо його не карати.
Зважаючи на те, що обвинувачений, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №12024020020001178 від 20.09.2024 (т.1 а.с. 35, 58, 117), довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №611 від 20.09.2026 (т.1 а.с. 93), висновку експерта за результатами судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/102-24/19259-ФХВР від 16.10.2024 (т.1 а.с. 77-92), висновку експерта за результатами проведення експертизи зброї №СЕ-19/102-24/19174-БЛ від 27.09.2024, №СЕ-19/102-26/3267-БЛ (т.1 а.с. 66-75, 119-126), висновку експерта за результатами проведення експертизи зброї №СЕ-19/102-24/19174-БЛ від 27.09.2024 (т.1 а.с. 66-75), постанови про визнання речовими доказами від 21.09.2024, 20.03.2026 (т.1 а.с. 36-38, 96, 127-128), квитанції №2754, 97 (т.1 а.с. 39, 95, 129), ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про арешт майна від 25.09.2024, від 25.09.2024 (т.1 а.с. 40-41, 42-43), постанова про визначення (зміну) підслідності у кримінальному провадженні від 30.09.2024 (т.1 а.с. 56), постанова про визначення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні та визначення старшого слідчої групи (т. 1 а.с. 57), висновку експерта за результатами судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/102-25/13071-ВТХ від 21.07.2025 (т.1 а.с. 97-114), акт передачі-приймання речового доказу (т.1 а.с. 118), суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати: за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, однак суд вважає зазначену обставину зайвою зважаючи на наступне.
Так, відповідно до п. 11 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26.04.2002, незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Як вбачається з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 у невстановленому місці та у невстановлений дату, час та спосіб придбав бойові припаси, які переніс та зберігав за місцем свого проживання та які були в подальшому виявлені та вилучені в ході проведення огляду в одній із кімнат.
Носіння за змістом ст. 263 КК України – це перебування бойових припасів безпосередньо при особі або на ній, тому в даному випадку ключовим критерієм є фізичне перебування при особі бойових припасів, а не просто їх наявність у приміщенні.
Будь яких відомостей про те, що зазначені бойові припаси перебували безпосередньо при обвинуваченому, знаходились на ньому, у його одязі, сумці чи іншому предметі особистого користування, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Зважаючи на викладенні обставини, в діях ОСОБА_4 відсутня об`єктивна сторона такої кваліфікуючої обставини, як «носіння», тому вона підлягає виключенню з пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше не судимий (т.1 а.с. 61), на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 64), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с. 65), військовослужбовець (т.1 а.с. 59-60, 134, 138-140).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому розкаявся, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення ОСОБА_4 , а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 263 КК України.
При цьому, суд, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, визнання ним вини, відсутність судимості, приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним для досягнення мети покарання і завдань кримінального судочинства, а також, буде відповідати інтересам суспільства на даний час.
Початок іспитового строку обвинуваченому рахувати з дати ухвалення вироку.
Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого вартість проведення криміналістичних досліджень (т.1 а.с. 66-75, 76-92, 97-114, 119-126), оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, частково скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, 263 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати  ОСОБА_4  періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. 
Початок іспитового строку  ОСОБА_4  рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 19.05.2026.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави Україна 29543,60 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні. 
Арешт накладений на майно ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 127/31635/24 від 25.09.2024, 127/31631/24 від 25.09.2024 – скасувати. 
Речові докази в кримінальному провадженні №12024020020001178, а саме:
- два носка чорного кольору, труси червоного кольору, штани темно-синього кольору, футболку червоного кольору, кофту темно-синього кольору, кросівки світло-коричневого, кросівки світло-коричневого кольору – повернути ОСОБА_4 ;
- фрагменти імітаційної гранати «ПІРО-5» знаходяться у спец.пакеті Експертної служби №4133326; чотири відстріляних гільзи, які знаходяться у спеціальному сейфі №8890216; змиви речовини бурого кольору (РБК), полімерний пломбувальний пакет №4147282 (в якому містяться 355 патронів до нарізної вогнепальної зброї), після набрання вироком законної сили – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: