Єдиний унікальний номер 341/494/26 
Номер провадження 2/341/573/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

15 травня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»  до ОСОБА_1 про стягнення коштів. 
УСТАНОВИВ
Представник Мовчан В. В. в інтересах ТзОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором від 28.01.2024 № 487973-КС-001 у розмірі 16036,08 грн та судовий збір. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 28.01.2024 № 487973-КС-001, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 16036,08 грн, з яких: 4000,0 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 11611,88 грн – розмір заборгованості за процентами, 424,20 грн – розмір заборгованості за комісією.
Ухвалою суду від 24.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 23.04.2026, яке відкладено на 13.05.2026 у зв`язку з відсутністю інформації щодо повідомлення відповідача про дату судового засідання.
30.04.2026 від відповідача повернулась надіслана судом копія ухвали про відкриття провадження у зв`язку з відсутністю відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання. 
У судове засідання 13.05.2026 сторони не з`явились.
Представниця позивача у позовній заяві просить справу розглядати без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно ст. 128 ЦПК України. Судову повістку-повідомлення з датою судового засідання повторно надіслано на зареєстровану адресу місця проживання відповідача. 
Водночас до позову долучено докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.
Згідно з положеннями ч. 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на приписи ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
У позовній заяві заявлено клопотання про витребування доказів у АТ «Універсал Банк» для підтвердження виконання ТзОВ «Бізнес позика» зобов`язань за кредитним договором в частині надання коштів відповідачу.
З огляду на принцип змагальності, відсутність заперечень відповідача щодо факту отримання кредитних коштів у межах спірних правовідносин, ураховуючи достатність наданих позивачем доказів для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність необхідності для задоволення клопотання позивача та витребування відповідних доказів.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
28.01.2024 між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 487973-КС-001 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 18-32).
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,0 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів.
Тип кредиту – кредит.
Строк кредиту – 24 тижні.
Стандартна процентна ставка в день – 2,0, фіксована.
Знижена процентна ставка в день – 1,15707080, фіксована
Комісія за надання кредиту – 600,0 грн.
Загальний розмір наданого кредиту – 4000,0 грн.
Термін дії Договору до 14.07.2024. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9373,70 процентів. 
Денна процентна ставка – 0,95 процентів. 
Кредитний договір підписано від імені  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3872.
До Договору додано паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування.
Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТзОВ «ПрофітГід» здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: надавач платіжних послуг: ТзОВ «ПрофітГід»; платник: ТзОВ «Бізнес позика»; дата здійснення переказу: 28.01.2024; сума переказі: 4000,0 грн; призначення переказу: переказ коштів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором від 28.01.2024 № 487973-КС-001 (а. с. 33). 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (період кредитування з 28.01.2021 до 14.07.2024) всього видано кредиту 4000,0 грн, всього нараховано відсотків 12306,08 грн, всього нараховано комісії 600,0 грн. Всього сплачено 870,0 грн, з яких: за відсотками 694,20 грн, за комісією 175,80. Залишок заборгованості згідно з кредитним договором станом на 20.02.2026 становить 16036,08 грн, з яких: 4000,0 грн – розмір заборгованості за кредитом, 11611,88 грн – розмір заборгованості за відсотками, 424,20 грн – розмір заборгованості за комісією (а. с. 12-17).
З указаного розрахунку заборгованості суд установив, що позивач нараховував відповідачу проценти за погодженою у договорі ставкою у розмірі по 1,1570708 % та 2,0 % на день на залишок заборгованості за тілом кредиту. 
При цьому згідно з наданим розрахунком кредитодавець врахував сплачені відповідачем зобов`язання за Договором у розмірі 870,0 грн, з яких частково погашено проценти у розмірі 694,20 грн та комісія у розмірі 175,80 грн. 
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір підписаний  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладання між ТзОВ «Бізнес позика» і відповідачем правочину. Без отримання на мобільний номер телефону відповідача коду, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення передбачених Договором і законодавством дій з боку  ОСОБА_1 . Договір не був би укладеним.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Суд установив, що за умовами Договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 4000,0 грн, користувався ними. 
При цьому 600,0 грн – обов`язок відповідача сплатити комісію відповідно до п. 2.5 Договору.
Водночас відповідач сплатив у межах договору 175,80 грн комісії.
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та сплати комісії за Договором відповідач не надав.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 4000,0 грн та комісії у розмірі 424,20 грн грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, зокрема, просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 11611,88 грн. 
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором (а. с. 12-17), суд установив, що проценти нараховувались з 28.01.2024 до 14.07.2024 (включно). 
При цьому з 28.01.2024 до 03.03.2024 проценти обґрунтовано нараховано за ставкою 1,1570708 % на день, тобто по 46,28 грн за день відповідно до п. 2.4 Договору. 12.02.2024 відповідач сплатив нараховані проценти в сумі 694,20 грн. 
Надалі з 04.03.2024 до 14.07.2024 проценти нараховано за ставкою 2,0 % на день, тобто по 80,0 грн за день відповідно до п. 2.4 Договору. 
Надаючи оцінку такому нарахуванню, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: 
-протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); 
-протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 включно до 19.08.2024 включно);
-з 20.08.2024 включно та надалі - 1%.
Кредитний договір укладено 28.01.2024, тобто на час чинності указаного нормативного регулювання процентних ставок за кредитними зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У ч. 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що положення Договору в частині установлення процентів за користування кредитними коштами у розмірі понад 1,5 % на день, тобто щодо встановлення денної процентної ставки понад 1,5 % у період з 22.04.2024 до 14.07.2024 є нікчемними. 
Тому нарахування процентів за Договором у цій справі з розрахунку 2,0 % на день з 22.04.2024 до 14.07.202 є необґрунтованим. 
Отже, за період з 28.01.2024 до 03.03.2024 (36 днів) проценти обгрунтовано нараховано за ставкою 1,1570708 % на суму 971,88 грн. Відповідач 12.02.2024 сплатив 694,20 грн, які позивач урахував. 
Надалі згідно з умовами Договору та вимогами чинного законодавства проценти підлягають нарахуванню наступним чином:
з 04.03.2024 до 22.04.2024 (50 днів) проценти підлягають нарахуванню за ставкою 2,0 % на день та їх розмір становить 4000,0 грн (4000,0 х 2,0 % х 50);
з 22.04.2024 до 14.07.2024 (84 дні) проценти підлягають нарахуванню за ставкою 1,5 % на день та їх розмір становить 5040,0 грн (4000,0 х 1,5 % х 84);
Таким чином, загальна заборгованість за процентами, яку обгрунтовано має право нараховувати позивач відповідачу за користування кредитними коштами, становить 10011,88 грн (971,88 + 4000,0 + 5040,0).
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у цій частині і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за Договором у розмірі 10011,88 грн.
При цьому суд зазначає, що кошти в сумі 10011,88 грн є саме нарахованими відповідно до умов Договору та приписів цивільного законодавства процентами за користування кредитом. Тобто, ці кошти не є штрафними санкціями (штраф, пеня) чи нарахованими відповідачу відсотками як відповідальність за час прострочення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які суд може зменшити відповідно до практики Верховного Суду.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2396,76 грн (а. с. 11).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Кредитним договором від 28.01.2024 № 487973-КС-001 у розмірі 14436,08 грн, з яких: 4000,0 грн – розмір заборгованості за тілом кредиту, 10011,88 грн – розмір заборгованості за процентами, 424,20 грн – розмір заборгованості за комісією.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2396,76 грн.
У іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 15 травня 2026 року.
Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: вул. Л. Українки, 26, офіс, 411, м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання:   АДРЕСА_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ