П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29913/24	

Перша інстанція суддя Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «БЕСТА» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «БЕСТА» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «БЕСТА» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 30 серпня 2024 року № UA500370/2024/000054/1.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року задоволено позов.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «БЕСТА» витрати на професійну правничу допомогу, розміром 10 000,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, містили розбіжності, а тому заявлена позивачем митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Не погоджуючись з додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції процесуального права, а тому просить змінити здійснений судом розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково та необґрунтовано зменшено розмір відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2024 року між компанією BRIMSTONE KIMYA SAN. TIC. A.S. (Туреччина) (далі - Продавець) та ТОВ «Агропромислова компанія «БЕСТА» (Україна) (далі - Позивач) укладено зовнішньоекономічний контракт № BRIMEX24-016, згідно з яким Продавець продає, а Позивач купує фосфорити, код УКТЗЕД 251020001011 (а.с. 25-28).
На виконання вказаного контракту до порта Ізмаїл (Україна) на адресу Позивача на підставі коносаменту (Bill of lading) від 21 серпня 2024 року № 2 надійшла партія товару: фосфати кальцію природні-фосфорити вагою нетто 1 488 059 кг. 
Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) (Commercial invoice) від 21 серпня 2024 року № BRI2024000000127 вартість товару становила 282 731,21 доларів США. 
В свою чергу, 10 жовтня 2023 року до Одеської митниці уповноваженим представником позивача - ТОВ «АЛЕКСАНДРИЯ И К» подано митну декларацію №24UA500370004886U5 (а.с. 16-19)
У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Фосфати кальцію природні-фосфорити, розмелені, тонко потрібнені в порошок темно сірого кольору, без запаху, використовується у сільському господарстві, масова доля фосфатів в перерахунку на (Р2О5)- 29% MIN. Спаковано в 1489 біг-беги по 1000 кг (+/- 5%). Вага нетто 1488059кг. Виробник: JORDAN PHOSPHATE MINES CO. Країна виробник: JO. Торговельна марка: відсутня.
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору (контракту).
Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) від 21.08.2024 № BRI2024000000127;Коносамент (Bill of lading) від 21.08.2024 № 2; Вантажна вiдомiсть (Cargo Manifest) від 21.08.2024 № Б/Н; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) від 22.08.2024 № В 1784267; Загальна декларація прибуття від 27.08.2024 № 24UA141000900847Z7; Документ, що підтверджує вартість страхування від 21.08.2024 № 8486; Документ, що підтверджує вартість страхування від 23.08.2024 № 8492; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 23.08.2024 № Висновок ДЗІ №3-2/480; Страховий поліс від 22.07.2024 № 23176592-08-10-00; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 26.07.2024 № BRIMEX24-016; Договір про надання послуг митного брокера від 12.09.2022 № 44-А; Копія митної декларації країни відправлення від 19.08.2024 № 24351900EX00143596 та інші документи, які зазначені у графі 44 МД.
Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лисги) виробника товару.
Декларантом ТОВ «АЛЕКСАНДРИЯ И К» листом від 30 серпня 2024 року №30-08/AІK-1 повідомлено митницю, що більше документів подаватись не буде.
В свою чергу, 30 серпня 2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000054/1 за митною декларацією №24UA500370004886U5 (а.с. 14-15). 
У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема: 
1) відповідно до пп. «в» п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4 зовнішньоекономічного контракту та рахунку-фактурі, товар доставляється в упаковці, ціна якої включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) у наданій копії декларації країни відправлення від 19 серпня 2024 року № 24351900EX00143596 наявна інформація щодо реквізитів комерційних документів, які не подані до митного оформлення, але можуть вплинути на правильність визначення митної вартості самого товару; 
3) сертифікат про походження від 22 серпня 2024 року № В 1784267 та сертифікат про походження від 25 січня 2024 року № 214 не містить посилання на інвойс або контракт, що не дає змогу однозначно ідентифікувати дану партію товару;
4) у рахунку-фактурі (інвойсі) від 21 серпня 2024 року № BRI2024000000127, в зовнішньоекономічному договорі (контракті) купівлі-продажу товарів від 26 липня 2024 року № BRIMEX24-016, в пакувальному листі від 21 серпня 2024 року б/н та в рахунок-фактурі (інвойсі) від 21 серпня 2024 року № BRI2024000000127 підпис відправника BRIMSTONE KIMYA SANАYI TICARET.A.S візуально є відмінними;
5) відповідно до пункту 9-32 прикінцевих положень МКУ, крім документів, передбачених частиною першою статті 42 цього Кодексу, декларант, уповноважена ним особа або перевізник зобов`язані надати митному органу в паперовій або електронній формі документи, що підтверджують якісні характеристики товару, надані виробником товару. До оформлення надані сертифікат якості від виробника від 22 січня 2024 року№ б/н та сертифікат про походження 25 січня 2024 року № 214, вага товару за якими не відповідає задекларованій вазі вантажу та вазі вантажу за сертифікатом про походження від 22 серпня 2024 року № В 1784267, а також вазі вантажу за коносаментом та рахунком-фактурою, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію.
Митним органом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний (метод 2 ґ). 
У рішенні зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару те встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить: по товару № 1 - 0,201 дол. США/кг (МД від 10 лютого 2024 року № UА500370/2024/001059). 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товарів для здійснення їх митного оформлення за заявленим методом, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Згідно ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.
Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.
Згідно ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості ввезених ТОВ «Агропромислова компанія «БЕСТА» товарів від 30 серпня 2024 року № UA500370/2024/000054/1.
При цьому, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги митного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення митного органу стала наявність розбіжностей у поданих товариством документах, а також їхня недостатність для здійснення митного оформлення товару за визначеним ним методом.
Зокрема, митним органом встановлено, що відповідно до вимог ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції встановлено, що згідно п. 4 контракту від 26 липня 2024 року, вартість пакування включені у вартість товару. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що витрати на пакування товару включалися до ціни товару, а тому товариство не мало обов`язку документального підтвердження таких витрат.
Щодо висновків митного органу про те, що надані до митного оформлення сертифікати про походження товарів не містять посилань на контракт або інвойс, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно ч. 2 ст. 53 МК України, сертифікат походження товарів не відноситься до документів, на підставі яких встановлюється митна вартість товару.
При цьому, як встановлено судом першої інстанції, сертифікати містили відомості про продавця і покупця товару, країну виробника, вагу та кількість упаковок товару, які відповідають тим, що стосуються оцінюваного товару.
Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що відповідний сертифікат видано уповноваженими органами інших країн, а тому його зміст не залежав від волі позивача.
Що стосується сертифікатів про походження від 25 січня 2024 року № 214, від 22 січня 2024 року б/н, то судом першої інстанції встановлено, що їх копії позивач отримав від продавця на підтвердження походження товару з Йорданії. Ці сертифікати не можуть містити жодної інформації про документи, на які посилається відповідач, оскільки його видано у зв`язку з операцією купівлі-продажу, в якій позивач стороною не був.
В свою чергу, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками та вважає відповідні вимоги митного органу у цій частині необґрунтованими.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність доводів митного органу щодо того, що в рахунку-фактурі (інвойсі) від 21 серпня 2024 року № BRI2024000000127, в зовнішньоекономічному договорі (контракті) купівлі-продажу товарів від 26 липня 2024 року № BRIMEX24-016, а також в пакувальному листі підписи відправника візуально є відмінними, оскільки такі доводи є суб`єктивними та вони не спростовують достовірність таких підписів.
Аналогічним чином, судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводів митного органу про те, що у наданій копії декларації країни відправлення від 19 серпня 2024 року № 24351900EX00143596 наявна інформація щодо реквізитів комерційних документів, які не подані до митного оформлення, оскільки відповідач не зазначив, інформацію про які саме комерційні документи він мав на увазі, та який вплив на визначення митної вартості товару можуть мати ці документи.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Тобто, кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.
В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованих товарів за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товарів та подальше коригування вартості товарів за допомогою наступних методів є протиправним.

Щодо законності та обґрунтованості додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2024 року між ТОВ «АК «БЕСТА» та АБ «ОЛЕГ ЗУДІНОВ ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання професійної правової допомоги № 08/24/37593110.
Відповідно до акту передачі-прийняття професійної правничої (правової) допомоги від 03 жовтня 2024 року № 03-10, адвокатом надано послуги зі складання процесуальних документів та представництво в суді, загальною вартістю 20 000,00 грн.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове відшкодування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розміром 10 000,00 грн, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, розмір судових витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі та затраченому адвокатом часу.
При цьому, колегія суддів наголошує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із складністю справи.
Таким чином, за наслідком розгляду справи суд не зобов`язаний відшкодовувати усі задекларовані позивачем судові витрати за рахунок суб`єкта владних повноважень та має право на їх зменшення.
В свою чергу, враховуючи загальний опис зазначених у відповідному акті послуг, відсутність калькуляції затраченого адвокатом часу, незначну складність даної справи, з урахуванням наявності заперечень суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає обрахований судом першої інстанції розмір належних до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на рівні 10 000,00 грн таким, що не підлягає зміні.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.
З іншого боку, щодо клопотання позивача про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, до суду апеляційної інстанції на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: рахунок № 01-05 від 01 травня 2025 року; платіжну інструкцію № 9465 від 05 травня 2025 року; акт передачі-прийняття професійної правничої допомоги від 07 травня 2025 року.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, у відповідному акті не зазначено детального опису наданих адвокатом послуг, а також не відображено калькуляції затраченого адвокатом часу на надання таких послуг.
Тому, враховуючи зазначені обставини, висновок колегії суддів про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а також незначну складність даної справи та значний розмір стягнутих судом першої інстанції коштів на компенсацію судових витрат, колегія суддів не вважає за необхідне стягувати на корить позивача додаткових коштів за рахунок суб`єкта владних повноважень.
Між тим, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 березня 2025 року - без змін.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «БЕСТА» залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук