РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6496/23
провадження у справі №2-о/0285/2/26
16 червня 2026 року       м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В., присяжних  Рошка Ю.А., Самойленко І.Р., 
при секретарі судового засідання Ковальчук М.В.,
за участі: заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Гарголя В.В.,
особи, щодо якої розглядається питання дієздатності - ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 - адвоката Кривицької В.С.,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
представника органу опіки та піклування Печоріна І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна,
заінтересовані особи: орган опіки та піклування Виконавчий комітет Піщівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, ОСОБА_2 , особа, щодо якої розглядається питання дієздатності - ОСОБА_1 ,
УСТАНОВИВ:
19.10.2023 до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном. 
В обґрунтування заяви посилався на наступні обставини.
ОСОБА_1 є сестрою заявника. Вона з дитинства перебуває на обліку в Житомирській обласній психіатричній лікарні з приводу психічного розладу, що підтверджується доданою довідкою. 
Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією №533094 від 29.11.2019 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності: інвалід з дитинства. 
Внаслідок психічного захворювання ОСОБА_1 не здатна повністю самостійно себе обслуговувати, не усвідомлює де вона перебуває, майже не говорить та не може контролювати свою поведінку.
Згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії №716576 від 13.12.2021 групу інвалідності подовжено до 12.12.2023. 
Згідно висновку лікарської комісії № 697 від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_1 є інвалідом II групи внаслідок психічного розладу. За рівнем обмеження ОСОБА_1 має обмеження в самообслуговуванні, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку і потребує постійного стороннього догляду. Це ж підтверджено і доданою індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 226014 від 29.11.2019. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав. Пояснив, що тимчасово перебуває у Польщі. Має намір повернутись до місця постійного проживання в Україні та здійснювати опіку над сестрою. Призначення його опікуном є необхідним для звернення до нотаріуса щодо оформлення прав сестри на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька.
Представник заявника у судовому засіданні просив заяву задовольнити. Посилався на відсутність інших родичів у ОСОБА_4 , які можуть бути її опікунами.
Заінтересована особа  ОСОБА_5 заяву підтримала. Пояснила, що її дочка ОСОБА_4 постійно проживає разом з нею. При цьому здійснювати опіку вона не може за станом здоров`я. Вважає, що опікуном необхідно призначити її сина (заявника), який з січня 2026 року перебуває у Польщі на заробітках. Він обіцяв приїхати додому, щоб забрати сестру з собою до Польщі.
Особа, щодо якої судом вирішується питання дієздатності - ОСОБА_4 у судовому засіданні висловила згоду щодо призначення заявника її опікуном. Разом з тим повідомила, що він постійно проживає окремо та з нею не спілкується.
Представник ОСОБА_4 - адвокат Кривицька Валерія просила заяву ОСОБА_6 задовольнити частково: визнати ОСОБА_4 недієздатною та встановити над нею опіку. Проти призначення заявника опікуном заперечувала, посилаючись на відсутність подання органу опіки та піклування про призначення опікуном саме заявника. Крім того, звернула увагу на фактичні обставини, які, на її думку, виключають можливість належного виконання заявником обов`язків опікуна, а саме: окреме проживання та тривале перебування брата за межами України.
Представник органу опіки та піклування ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти визнання ОСОБА_4 недієздатною. Разом з тим, повідомив, що питання про призначення ОСОБА_6 опікуном не розглядалось органом опіки та піклування, оскільки він не звертався з відповідною заявою.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 1 частини другої ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 було встановлено інвалідність II групи внаслідок психічного розладу.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 156/26 від 28.04.2026 встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки стійкого психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (виражена дебільність) із значними порушеннями поведінки (гальмівного кола), які потребують допомоги (F70.1 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Внаслідок наявного психічного розладу вона позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про необхідність визнання ОСОБА_1 недієздатною та встановлення над нею опіки.
Згідно з п.п. 4 п. б) ч.1 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
У даній справі суду не надано подання органу опіки та піклування про призначення опікуна ОСОБА_1 . З пояснень учасників справи вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до Виконавчого комітету Піщівської сільської ради з метою вирішення питання про внесення подання про призначення його опікуном.
Оцінка відповідності особи вимогам чинного законодавства, що встановлені для опікунів, належить до виключної компетенції органів опіки та піклування.
За відсутності подання, передбаченого ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд позбавлений можливості на власний розсуд призначити будь-яку особу опікуном.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заява у цій частині задоволенню не підлягає.
За відсутності призначеного судом опікуна його функції відносно недієздатної особи здійснює орган опіки та піклування.
Керуючись ст.ст. 4, 247, 265, 293, 294, 299, 300ЦПК України, ст.ст. 39-41, 60, 62, 63, 292 ЦК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недієздатною та встановити над нею опіку.
Встановити строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною - два роки з дня набрання рішенням законної сили.
Відмовити у задоволенні вимог заявника в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 17.06.2026.

Головуючий суддя  

Присяжні