Справа № 461/8942/25 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д. 
Провадження № 33/811/712/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Гобечії І.Т., представників Львівської митниці Сліпенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Зирянова О.Ю. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Суми, місце проживання: АДРЕСА_1 ,  на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2026  року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 471 МК України, 
в с т а н о в и в :
вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил, що становить 33 510 (тридцять три тисячі п`ятсот десять) грн. 40 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1135/UA209000/25 від 04.08.2025 року товар постановлено повернути ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 5,26 грн.
Згідно з постановою 04 серпня 2025 року о 17 годині 36 хвилин гр. України ОСОБА_1 прямувала по смузі руху "червоний коридор" в якості пасажира рейсового автобуса марки «VAN HOOL» модель «Т 917 ACRON» з реєстраційним номером НОМЕР_1 який слідував по маршруту Чернівці-Варшава та прямував з України в Республіку Польща, через пункт пропуску «Рава-Руська - Хребенне» Львівської митниці.
Гр. України ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію, в якій вона вказала що переміщує одяг, взуття, білизна, предмети гігієни, купальник та шляпу. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 04504», під час проведення митного огляду ручної поклажі (звірки достовірності відомостей внесених громадянином в митну декла рацію), із застосуванням рентген системи "Rapiscan", у валізі серед особистих речей (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: 1) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1893 р. у кількості 1 шт.; 2) монета жовтого кольору з надписом «twenty D.» United States of America 1873 р. у кількості 1 шт.; 3) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1910 р. у кількості 1 шт.; 4) монета жовтого кольору з надписом «twenty dollars» United States of America 1908 р. у кількості 1 шт.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Зирянов О.Ю. та Кузнецова А.М. звернулися з апеляційними скаргами. У поданій апеляційній скарзі представник митниці Зирянов О.Ю. просить скасувати постанову, винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчинені правопорушення. передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, 
В обґрунтування апеляційних вимоги покликається на те, що постанова підлягає скасуванню.
Зазначає, що позиці суду в оскаржуваній постанові про те, що «наявний у матеріалах справи висновок про неналежність таких до культурних цінностей не є достатнім для встановлення наявності чи відсутності в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.» є помилковою.
Нормами ст. 373 МК України «Обмеження щодо вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України окремих товарів» визначено, що «порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. При цьому слід враховувати не лише вартість, а й характерні ознаки предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не може вважатись вчиненим за відсутності наміру оскільки правопорушниця не могла. не усвідомлювати наслідків недекларування переміщуваних нею предметів правопорушення.
Дане порушення митних правил має особливий характер суспільної небезпеки, оскільки посягає на встановлені державою суспільні відносини, пов`язані із переміщенням через митний кордон України товарів, з їх недекларуванням митному органу і ненадання відповідних дозвільних документів.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі, повернути їй вилучений паспорт та товар.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що з протоколу про порушення митних правил її дії було кваліфіковані Львівською митницею, як порушення ч.3 ст.471 МК України.
Постановою Львівського апеляційного суду від 12.02.2026 матеріали даної справи повернуто митному органу.
При цьому суд апеляційної інстанції надав вказівку Львівській митниці визначити чи належать, вилучені у ОСОБА_1 монети до банківських металів.
Однак, митний орган не виконав обов`язкових вказівок Львівського апеляційного суду, лише долучив до матеріалів лист-відповідь Територіальної служби контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України Департаменту з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації №02/03 від 16.03.2026 р., що містить письмове консультування щодо документів, які мала надати ОСОБА_1 при перетині кордону.
Приймаючи оскаржувану постанову суддя Галицького районного суду м. Львова дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, і здійснила перекваліфікацію таких на ч. 1 ст. 471 МК України.
В порушення норм чинного законодавства та міжнародного права суд першої інстанції у даній справі по суті перебрав на себе функції митного органу, адже самостійно пред`явив ОСОБА_1 нове «обвинувачення» і наклав стягнення, тобто змінив його вид і характер, здійснив перекваліфікацію її діяння, що належить до повноважень посадових осіб митного органу, що імперативно закріплено у ст. 490 МК України, та які реалізуються шляхом складення протоколу про порушення митних правил, в якому відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 494 МК України, вказуються місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил, а також конкретну статтю (кваліфікацію) порушення.
Захисник Гобечія І.Т. апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав, просив задоволити, в задоволенні апеляційної скарги митниці просив відмовити.
Представник Львівської митниці Сліпенко С.В. апеляційну скаргу митниці підтримав, в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 просив відмовити. 
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
У відповідності до вимог ст. 489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону були дотримані не в повній мірі.
Частиною 3 ст. 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами. 
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 ставиться в провину недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянами.
Визначальним при прийнятті рішення про притягнення особи до відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
Згідно з ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII до валютних цінностей віднесені національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.
Відповідно до підпункту «б» та «г» пункту 12 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України валютними цінностями є: б) іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, г) банківські метали - золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб, у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.
Згідно з п.13 ст.1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», банківські метали це золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.
Статтею 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII встановлено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, з 07.02.2019 фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозить/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.
У матеріалах справи наявний висновок державної експертизи від 06.10.2025 №188/1 відповідно до якого надані для експертизи об`єкти нумізматики не становлять культурної цінності, загальна вартість наданих на дослідження предметів становить 644 000 грн.
У поданій апеляційній скарзі представника митниці посилається на те, що виявлені монети підлягають декларуванню.
Постановою Львівського апеляційного суду від 12.02.2026 матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України було повернуто Львівській митниці Держмитслужби через Галицький районний суд м. Львова для проведення у тридцятиденний строк додаткової перевірки та належного оформлення.
Так у постанові апеляційним судом було зазначено те, що до матеріалів справи не було долучено доказів, що вилучені монети відповідають ознакам предметів, які підлягають письмовому декларуванню, відповідно до законодавчих актів, на які посилається апелянт, а саме: Закону України від 21.09.1999 року №1068-ХІV «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та п.2 Наказу Міністерства Культури та Мистецтв України від 24.04.2002 року №258 «Про затвердження інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасового вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України».
Також до матеріалів справи не було долучено доказів, що вилучені монети належать до банківських металів.
Однак на виконання постанови Львівського апеляційного суду від 12.02.2026 митний орган долучив лист-відповідь Територіальної служби контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України Департаменту з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації №02/03 від 16.03.2026, що містить письмове консультування щодо документів, які мала надати ОСОБА_1 при перетині кордону. Відповідних підтверджень (висновку експерта) чи належать до банківських металів вилучені у ОСОБА_1 монети митим органом не надано.
Враховуючи не виконання митним органом постанови Львівського апеляційного суду від 12.02.2026, суперечливі докази і відомості, наявні у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що місцевий суд не надав належної оцінки недолікам оформлення протоколу про порушення митних правил і долучених до нього документів, не врахував не виконання постанови апеляційного суду, а тому висновок судді про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є передчасним.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції в порушення ч.1 ст. 511 МК України притягнув ОСОБА_1 до відповідності за ч.1 ст. 471 ММ України, не врахувавши, що справи про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 471 МК України розглядаються митними органами.
Згідно з ст. 527 МК України, у разі виявлення в матеріалах справи про порушення митних правил недоліків, які унеможливлюють здійснення об`єктивного розгляду справи, суд (суддя) виносить постанову про проведення додаткової перевірки.
При проваджені у справі щодо ОСОБА_1 митним органом була допущена істотна неповнота, яка перешкодила всебічному та об`єктивному розгляду справи, і яка залишилася поза увагою судді першої інстанції. Зокрема не було визначено належності вилучених монет до банківських металів, що переміщувалися ОСОБА_1 через митний кордон України, не підтверджено, що вилучені монети відповідають ознакам предметів, які підлягають письмовому декларуванню, незважаючи на необхідність такого вказаного у постанові від 12.02.2026.
Враховуючи відсутність достатніх та допустимих доказів для прийняття законного, обґрунтованого рішення, апеляційний суд вважає за необхідне скерувати матеріали до Львівської митниці Держмитслужби для проведення додаткової перевірки та належного оформлення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги представника Львівської митниці Зирянова О.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати.
Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України повернути Львівській митниці Держмитслужби через Галицький районний суд м. Львова для проведення у тридцятиденний строк додаткової перевірки та належного оформлення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          Т.М. Урдюк