Справа № 465/3041/26 
Провадження 2/465/3608/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
03.06.2026 року         м. Львів
Франківський районний суду м.Львова у складі головуючої судді Мартьянової С.М, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернулась до суду через систему «Електронний суд» з позовом до Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд» про захист прав споживачів, в якому просила суд зобов`язати КБП «Карпатбуд» усунути недоліки віконної конструкції у квартирі за адресою АДРЕСА_1 шляхом приведення у стан, що забезпечує належну герметичність та відсутність продування в умовах нормальної експлуатації, у тому числі в холодний період року; Встановити строк виконання рішення суду в частині усунення недоліків - 30 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили; Стягнути з КБП «Карпатбуд» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000 грн; Стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 27.01.2020 між позивачем та ТзОВ «Перфект плюс» (сьогодні ОСОБА_2 ) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № МП-96/27/01/20, відповідно до якого позивачем набуті майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
23.09.2020 квартира була прийнята позивачем.
Квартира за адресою АДРЕСА_1 була придбана позивачем для особистого проживання та задоволення власних житлових потреб, у зв`язку з чим у даних правовідносинах позивач виступає споживачем житлової нерухомості та результату будівельних робіт.
Будівництво будинку здійснювалося на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 112190591800 (https://econstruction.gov.ua/dabi_history_public_card/view=2860394465162429610 ). 
Згідно з даним документом КБП «Карпатбуд» виступало підрядником будівництва об`єкта та фактичним виконавцем будівельних робіт.
Таким чином, у даних правовідносинах КБП «Карпатбуд» є виконавцем робіт зі створення об`єкта житлової нерухомості, що підпадає під регулювання законодавства про захист прав споживачів.
У зимовий період 2023-2024 років у квартирі позивача було виявлено недолік віконної конструкції - продування вікна у кімнаті, що виходить на південну сторону.
У подальшому було викликано майстрів ТОВ «Тервікнопласт» з виробничого підприємства у м. Тернопіль, які здійснили ремонтні роботи. Одним з тих майстрів був ОСОБА_3 .
Проте у зимовий період 2025-2026 років проблема продування вікна повторилася.
З метою усунення дефекту у грудні 2025 року було викликано майстра структурного підрозділу у Львові виробника вікон - ТОВ «Тервікнопласт» (якому
належить ТМ Viknar'off), який здійснив регулювання стулки яке не мало суттєвого
ефекту.
12.01.2026 майстром львівського підрозділу ТОВ «Тервікнопласт» було проведено вимірювання геометрії віконної конструкції. Вимірювання показали вигин стулки в межах 3мм та імпоста в межах 6мм. Вимірювання зафіксовано на відеозаписах. Зазначає, що заміри проводив представник виробника вікон з професійним інструментом.
20.01.2026 майстрами з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від ТОВ Тервікнопласт було проведено огляд та ремонт, віконної конструкції, про що складено акт виконаних робіт. Також майстри зняли відео та фотоматеріали які представник позивача попросив їх та їхнього менеджера надіслати йому.
Згідно з актом зафіксовано вигин імпоста віконної конструкції у розмірі 6 мм, що свідчить про суттєве відхилення геометрії конструкції та порушення її експлуатаційних характеристик.
Вказаний дефект призводить до неможливості належного прилягання ущільнювача та спричиняє продування.
Крім того, під час огляду було виявлено продування: у верхньому лівому куті над вікном; у нижньому правому куті під вікном.
Це свідчить про можливі порушення технології монтажу віконної конструкції.
Після проведення ремонтних робіт продування вікна не було усунене. Увечері
20.01.2026 було зафіксовано множинні продування притвору трохи вище ручки відремонтованої стулки.
21.01.2026 прийшли ті ж майстри, з порога сказали, що менеджер наказала їм видалити відео яке представник позивача просив і у них і у неї. Самі майстри були без інструментів лише з правилом. Провели заміри та склали Акт від 21.01.2026, який говорить що все в межах норми. З корисного наприкінці візиту майстри заклеїли вікно ізоляційною стрічкою типу 3М шириною 18 мм за відсутності кращого засобу ізоляції.
Однак до ремонту були зауваження і за рекомендацією ОСОБА_6 на звороті акту було їх описано.
Зазначає, що розбіжність між підтвердженими вигинами імпоста в актах від 20.01.2026 та 21.01.2026 де вихил імпоста відрізняється в 3 рази попри те що його ремонт не проводився. Враховуючи що згідно акту від 21.01.2026 заміри проводилися о 12:30 у сонячну погоду коли темний профіль був прогрітий, дефект має термічну залежність, що в майбутньому підтверджував ОСОБА_6 
04.03.2026 на емейл відповідача було надіслано досудову заяву.
Аналогічна заява була направлена до ТОВ Тервікнопласт.
09.03.2026 син позивача додзвонився до відповідача та повідомив про надсилання досудової заяви, представник відповідача взяв контакти сина, проте дзвінка не послідувало.
16.03.2026 менеджер від ТОВ Тервікнопласт зателефонувала та запропонувала узгодити час візиту з метою обстеження. У цьому ж дзвінку вона підтвердила що це координовані дії з відповідачем. Таким чином, відповідач був обізнаний про наявність дефекту та проведення обстеження, що підтверджується відповідними поясненнями представника ТОВ «Тервікнопласт».
17.03.2026 прийшли представники ТОВ Тервікнопласт ОСОБА_9 та двоє майстрів які були раніше ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Представників відповідача не було.
Майстри розклеїли ізострічку яку поклеїли 21.01.2026 та мали повний доступ
до вікна яке обстежували, понад пів години проводили всі заміри які вважали за
необхідне та обговорювали їх між собою без надання результатів для ознайомлення.
По результатах візиту майстри ОСОБА_3 та ОСОБА_8 прямим текстом відмовили в складанні акту. Того ж дня було надіслано емейл до ТОВ Тервікнопласт. Дане звернення залишилось без відповіді досі. Відмова у складанні акту позбавляє позивача можливості отримати результати обстеження та свідчить про неналежну фіксацію обставин виявленого дефекту та унеможливлює об`єктивну оцінку результатів обстеження.
З січня 2026 по березень 2026 позивач неодноразово намагалася зв`язатися з відповідачем. Окрім того позивач на початку січня 2026 була в офісі КБП "КАРПАТБУД", людина яку їй представили як головного інженера запевнила її що проблему буде вирішено найближчим часом. Дана особа взяла контакти позивача, але дзвінка так і не було.
Незважаючи на неодноразові звернення позивача, проведення оглядів та здійснення вимірювань, відповідачем не було забезпечено належного документального оформлення результатів обстеження, не надано жодних висновків
щодо причин виникнення дефекту та не вжито ефективних заходів для його усунення. Фактичні дії відповідача носять формальний характер та не призвели до
усунення істотного недоліку.
Тривале не вирішення проблеми постійного продування вікна у житловому приміщенні, а також необхідність неодноразово звертатися до різних організацій для усунення дефекту, спричинили позивачу значні моральні страждання, нервове напруження та суттєве порушення звичного укладу життя.
Позивач була змушена постійно контролювати температуру у приміщенні, вживати додаткових заходів обігріву, а також обмежувати використання житлового
приміщення за призначенням, що створювало значні побутові незручності.
Додатковим обтяжуючим фактором були регулярні відключення електроенергії, які в умовах негерметичності віконної конструкції робили неможливим підтримання мінімально допустимої температури в кімнаті. Попри
значні витрати палива, через постійні протяги тепло у приміщенні не утримувалося.
Також у квартирі з позивачем проживає син, який є особою з інвалідністю ІБ групи з дитинства, у якого діагностовано вторинний синдром Рейно. При даному медичному діагнозі вплив холоду є критичним та може призвести до суттєвого погіршення стану здоров`я. Постійний стрес та переживання через ймовірність даних наслідків суттєво впливало на психоемоційний стан позивача, яка окрім іншого є людиною похилого віку.
У зв`язку з цим позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну
шкоду у розмірі 30 000 грн.
Ухвалою суду від 03.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розглядати справу визначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказану ухвалу було надіслано відповідачу через систему «Електронний суд», оскільки останній є його користувачем, яка була доставлена 03.04.2026. Проте відповідачем ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було.
Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2020. 
Також, з даного витягу вбачається, що підставою для реєстрації був договір купівлі-продажу, серія та номер М11-96/27/01/20, виданий 27.01.2020, видавник ТзОВ «Перфект Плюс» ОСОБА_1 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, мерія та номер : б/н, виданий 06.11.2020, видавник ТзОВ «Перфект Плюс» ОСОБА_1 ; Довідка, серія та номер: 96, виданий 06.11.2020, видавник ТзОВ «Перфект Плюс». 
В матеріалах справи містяться два акти від 20.01.2026 та від 21.01.2026, які складені представниками компанії ТМ Viknar'off. 
Позивачем до позовної заяви додано, що 04.03.2026 з електронної пошти користувача ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено на електрону пошту відповідачу - Досудова претензія ОСОБА_1 щодо гарантійних зобов`язань забудовника (Перфецького 2/96).
17.03.2026 з електронної пошти користувача ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено на електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 лист Досудова претензія ОСОБА_1 щодо істотних недоліків віконної конструкції (Перфецького 2/96)
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором.
Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об`єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. (ч.5 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів»). 
У відповідності до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.
Згідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно статті 4 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У відповідності до ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Так, позивач зазначає, що будівництво будинку здійснювалося на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 112190591800. Згідно з даним документом КБП «Карпатбуд» виступало підрядником будівництва об`єкта та фактичним виконавцем будівельних робіт, а замовником було ТзОВ «Перфект Плюс». 23.09.2020 квартира АДРЕСА_2 була прийнята позивачем. 
Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. (ч.1 ст. 883 ЦК України) 
Згідно ч.1 ст. 884 ЦПК України, підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об`єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.
Проте, з вимог позивача не вбачається, яке його право як споживача порушено саме відповідачем КБП «Карпатбуд». Оскільки сторонами договору підряду є замовник ТзОВ «Перфект Плюс» та підрядник КБП «Карпатбуд». 
Судом встановлено, що у даному випадку відсутній будь-який зв`язок між діями відповідача та можливим завданням моральної шкоди позивачу. 
Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами як сам факт заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, так і її розмір. 
Суд керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, не вбачає порушення права позивача з боку відповідача, доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, тому вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 , 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд» про захист прав споживачів - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Корпорації будівельних підприємств «Карпатбуд», ЄДРПОУ 30477237, місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, б. 5в.

Суддя Мартьянова С.М.