Гребінківський районний суд Полтавської області 
___________________________________________________________________________________
  	Справа №: 528/322/26	

Провадження № 2-о/528/12/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
28 квітня 2026 року   	м. Гребінка	

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді Вітківського М.О., 
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гребінківська міська рада, Лубенська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення (прийняття спадщини),-

в с т а н о в и в:

16 березня 2026 року заявник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаною заявою, якою просить суд: Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , після смерті його діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Санкт-Петербург Російської Федерації, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном - двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м. 
В обґрунтування поданої заяви вказує, що заявник є онуком ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , уродженець Чернігівської області, громадянин Російської Федерації, помер у місті Санкт-Петербург Російської Федерації. Остання відома заявнику адреса проживання спадкодавця: АДРЕСА_2 - зазначена у заповіті від 02 квітня 2002 року. Спадковим майном є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м, житловою площею 26,9 кв.м,.
Вказує, що про факт смерті спадкодавця йому стало відомо 29 серпня 2024 року з електронного листа. Отримати оригінал свідоцтва про смерть або його нотаріально засвідчену копію не було можливим у зв`язку з відсутністю поштового сполучення між Україною та Російською Федерацією та розривом дипломатичних відносин між державами. 
Зазначає, що фактичне прийняття спадщини не пов`язане із дотриманням строку звернення до нотаріуса - воно підтверджується конкретними діями спадкоємця щодо спадкового майна, які у даному випадку здійснювались ним починаючи з 2019 року, тобто задовго до відкриття спадщини та незалежно від його обізнаності про смерть спадкодавця.
Пояснює, що його мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Таким чином, він як онук спадкодавця набув право на спадкування частки, яка належала б його матері. Згідно з заповітом від 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 заповів зазначену квартиру ОСОБА_3 . Хоча зазначений заповіт відповідно до статті 1275 Цивільного кодексу України втратив чинність у зв`язку зі смертю спадкоємця за заповітом до відкриття спадщини, він є беззаперечним свідченням волі спадкодавця щодо призначення квартири - залишити її у родині. 
Зазначена квартира була придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Гребінківської нотаріальної контори Науменком В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1762. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано 30 жовтня 1989 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , Кольський відділ ЗАГС Мурманської області, запис №83). Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 повторно у шлюб не вступав. Інших дітей, окрім моєї матері ОСОБА_3 , спадкодавець не мав. 
Вказує, що після придбання квартири у ній постійно проживали він (заявник) та його мати з 1995 року до 2012 року. Квартира фактично була місцем постійного проживання сім`ї, у ній знаходилися меблі, побутова техніка, особисті речі, документи та інше майно їхньої родини. Частина особистого майна зберігається у квартирі і до теперішнього часу. Після смерті матері він продовжив здійснювати фактичні дії щодо управління квартирою, сплачував житлово-комунальні послуги. 
Пояснює, що восени 2020 року ним були віднайдені правовстановлюючі документи на квартиру, з яких стало відомо, що власником квартири є ОСОБА_2 . У зв`язку з цим виникла правова невизначеність щодо правового статусу квартири.
До лютого 2022 року періодично проживав у зазначеній квартирі та здійснював контроль її технічного стану. З 22 лютого 2022 року перебуває за межами України у Канаді. У зв`язку з цим не має можливості постійно перебувати у квартирі, однак фактичний контроль за квартирою продовжується. Квартира не передавалася третім особам та не здавалась в оренду. 
Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася, що підтверджується інформацією з реєстру наслідних справ Федеральної нотаріальної палати Російської Федерації. 
Вважає, що сукупність викладених обставин свідчить про те, що він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, а отже прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою від 17.03.2026 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гребінківська міська рада, Лубенська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення (прийняття спадщини) залишено без руху, встановлено строк для виправлення недоліків, вказаних в ухвалі, тривалістю 7 днів з дня отримання даної ухвали.
19.03.2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про усунення недоліків. 
Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.03.2026 року відкрито окреме провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні 16 квітня 2026 року об 11 год. 00 хв. Встановлено заінтересованій особі строк для подання заперечення проти заяви (а.с. 49-50).
16.04.2026 року в судове засідання заявник не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву через систему «Електронн6ий суд» про розгляд справи без його участі.
Представник заінтересованої особи Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі (а.с. 55).
Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Сидоренко Р.М. через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що при вирішенні питання про задоволення заяви покладається на розсуд суду.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 25.10.1995 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1762, технічним паспортом на квартиру та реєстраційним посвідченням, виданим 25.10.1995 року начальником БТІ, власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18-20, 23-32).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Кольським відділом ЗАГС Мурманської області, запис № 83, 30 жовтня 1989 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 22).
Згідно з заповітом серії АЕР № 549243, складеним 02 квітня 2002 року в м. Гребінка Полтавської області, ОСОБА_2 (мешкає в м. Санк-Петербург, Росія) заповів зазначену квартиру своїй дочці ОСОБА_3 (а.с. 05).
Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 21.09.2020 року приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н.В. (спадкова справа № 34/2019, зареєстровано в реєстрі за № 428) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 33). 
Крім того, у матеріалах справи наявний скриншот повідомлення від 29.08.2024 року з фотокопією свідоцтва про смерть, проте зі змісту повідомлення неможливо встановити жодної інформації стосовно померлої особи, копія вказаного свідоцтва також у матеріалах справи відсутня (а.с. 21).
Водночас, частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Заявником вказано, що у 2024 році він звертався до суду щодо встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа №528/990/24). В ухвалі судді Гребінківського районного суду Полтавської від 24.09.2024 у справі № 528/990/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, вказано, що до заяви було долучено Свідоцтво про смерть особи ОСОБА_2, яке видано органом державної реєстрації актів цивільного стану іншої держави, а саме, 97800023 Відділ реєстрації актів цивільного стану про смерть по Санкт-Петербургу. Зазначено, що державна реєстрація смерті особи вже відбулась, а тому факт смерті ОСОБА_2 не підлягає встановленню в судовому порядку. Окрім того, до повноважень судів в Україні не віднесено встановлення фактів смерті іноземних громадян, а ОСОБА_2 був громадянином Російської Федерації.
До заяви ОСОБА_1 додано докази на підтвердження оплати комунальних послуг, лист щодо заборгованості за постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , та акт прийняття водяного лічильника від 25.11.2019 року, в якому абонентом вказано ОСОБА_3 (а.с. 9-14, 34-36).
Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, у тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно вимог п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
У даній справі, з врахуванням того, що спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , на спірні правовідносини поширюються норми Цивільного кодексу України 2003 року, а не ЦК УРСР.
Лише в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).
Натомість, за змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України 2003 року порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.
Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини; прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; та прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР).

Таким чином, якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

Крім того, у спірних правовідносинах також не може бути застосована норма, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї, оскільки судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 , громадянин Російської Федерації, помер у місті Санкт-Петербург Російської Федерації, а заявник ОСОБА_1 з лютого 2022 року проживає в Канаді, місцезнаходження спадкового майна - м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області. 

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані заявником докази, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин (а саме, що на спірні правовідносини не поширюються норми ЦК УРСР), суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (прийняття спадщини) - задоволенню не підлягають у повному обсязі.
Керуючисьст.ст.1-18,76-81,209-241,259,263-265,268,293,294,315-319,354,355ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гребінківська міська рада, Лубенська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення (прийняття спадщини) - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 26.04.2026 року.
Повний текст рішення виготовлено 24.04.2026 року. 

Суддя  	М. О. Вітківський