МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р.  	№ 400/1285/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі -позивач) з адміністративним позовом до військовою частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) та просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неоформлені та невидачі посвідчення учасника бойових дій на ім`я військовослужбовця ОСОБА_2 , якому надано відповідний статус рішення Комісії Військово-Морських Сил Збройних Сил України (витяг із протоколу №13 від 27.09.2024 року);
- зобов`язати відповідача оформити та видати посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка на ім`я військовослужбовця ОСОБА_2 шляхом направлення цього посвідчення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання матері військовослужбовця – ОСОБА_1 для подальшого вручення їй як члену сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у листі – відмові відповідач вказав, що оформлення посвідчення учасника бойових дій можливе при зміні статусу з безвісти зниклого на статус у строю. При цьому, відповідач не зазначив жодної норми, яка б підтверджувала зазначене відповідачем. Позивачем було додано до заяви рішення Комісії Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яке підтверджує надання її сину військовослужбовцю ОСОБА_2 статус учасника бойових дій. 
Ухвалою від 13.02.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідно до п. 6 Інструкції, посвідчення, нагрудні знаки та листи талонів вручаються особисто учасникам бойових дій або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам, за що вони розписуються у відповідних документах. Однак у позовній заяві відсутні докази наявності відповідного доручення. Також слід зазначити, що ОСОБА_2 у військовій частині рахується як такий, що зник безвісти. Таким чином, жодний нормативно-правовий акт не містить доказів правомірності надання родичам зниклого безвісти військовослужбовця відповідного посвідчення. При цьому, відповідач не заперечує наявність рішення, яким військовослужбовцю ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач є матір`ю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 . 
17.12.2023 року ОСОБА_2 зник безвісти, що підтверджується довідкою-доповіддю командира НОМЕР_2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2023 року. 
27.09.2024 року відповідно до витягу із протоколу № 13 ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій. 
Представником позивача направлено адвокатський запит відповідачу на отримання посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка на ім`я військовослужбовця ОСОБА_2 . 
Листом від 11.11.2025 року відповідач повідомив, що військовослужбовець ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, однак оформлення посвідчення можливе лише при зміні статусу з безвісті зниклого на статус в строю. 
Позивач вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернулась до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить із наступного.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII
19) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Особам, зазначеним у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, видаються нагрудні знаки та за бажанням - посвідчення ветерана. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.10 зазначеного вище Порядку, посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики) за задекларованим/ зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.
Для отримання посвідчення ветерана, передбаченого цим пунктом, особа з інвалідністю внаслідок війни (крім осіб з числа іноземців та осіб без громадянства, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України), учасник війни, член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, член сім`ї загиблого (померлого) Захисника і Захисниці України (їх законний представник чи уповноважена особа) (далі - заявник) подають за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) безпосередньо місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики, зокрема шляхом надсилання засобами поштового зв`язку або через центр надання адміністративних послуг, заяву (у довільній формі), а від імені дитини віком до 14 років таку заяву подає інший з батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник.
Посвідчення ветерана, передбачене цим пунктом, видається протягом п`яти календарних днів з дня надходження відповідної заяви з усіма необхідними документами.
Відповідно до п. 2 «Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50 відсотковою знижкою їх вартості» Затвердженої наказом Міністерства оборони України10 листопада 2022 року за № 369 (далі - Інструкція) підставою для видачі посвідчення, нагрудного знака та листів талонів є рішення (витяг із протоколу) відповідної комісії, уповноваженої щодо розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, або рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Рішення (витяг із протоколу)).
При цьому, відповідно до п. 6 Інструкції, посвідчення, нагрудні знаки та листи талонів вручаються особисто учасникам бойових дій або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам, за що вони розписуються у відповідних документах.
З огляду на вищезазначені норми вбачається, що посвідчення учасника бойових дій видається за заявою та особисто учасникам бойових дій або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам на підставі рішення відповдної комісії про надання статусу учасника бойових дій. 
З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2024 року відповідно до витягу із протоколу № 13 ОСОБА_2 надано статус учасника бойових дій, що не заперечується відповідачем. Так, у листі від 11.11.2025 року відповідач повідомив, що військовослужбовець ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, при цьому зазначено підставу для відмови в його видачі матері військовослужбовця: «оформлення посвідчення можливе лише при зміні статусу з безвісті зниклого на статус в строю». Зазначена підстава для відмови не передбачена жодним нормативно – правовим актом, а тому відмова відповідача, оформлена листом від 11.11.2025 року є протиправною. 
Суд звертає увагу, що відповідачем відмовлено саме у видачі посвідчення учасника бойових дій, а не у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки статус учасника бойових дій вже підтверджений витягом із протоколу № 13 від 27.09.2024 року і не заперечується відповідачем. 
Разом з цим, суд звертає увагу, що посвідчення, нагрудні знаки та листи талонів вручаються особисто учасникам бойових дій або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам, за що вони розписуються у відповідних документах. Позивачем не надано до суду доказів наявності відповідного доручення.
Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі посвідчення учасника бойових дій на ім`я військовослужбовця ОСОБА_2 з підстав зазначених у листі від 11.11.2025 року № 11647/оку та зобов`язати повторно розглянути звернення позивача, оформлене її представником адвокатським запитом від 02.10.2025 року № 02102506. В решті позовних вимог слід відмовити. 
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, позовні вимоги належить задовольнити частково.
Судові витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо відмови у видачі посвідчення учасника бойових дій на ім`я військовослужбовця ОСОБА_2 з підстав зазначених у листі від 11.11.2025 року № 11647/оку. 
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), оформлене її представником адвокатським запитом від 02.10.2025 року № 02102506. 
4. В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. С. Брагар