УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд

Справа №274/2549/26  Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/1033/26
Категорія ст. 294 КУпАП  Доповідач Рябенька Т. С.  

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року          м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Олянюка В.Л. на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року, якою останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
встановила:
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду 06.04.2026 о 23 год. 44 хв. в м. Бердичеві по вул. Житомирській 92, ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка ходьба, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Олянюк В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі згідно п.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови. Зазначаючи, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи сторони захисту про провокацію з боку працівників поліції, яка мала вирішальний вплив на прийняття ОСОБА_1 рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння. З бодікамери поліцейського вбачається, що о 23:46:30 працівник поліції сів до службового авто та залишив ОСОБА_1 наодинці з іншим поліцейським на вулиці. В проміжок часу з 23:46:30 по 23:47:30 працівник поліції порадив йому відмовитись від проходження огляду, повідомивши, що в такому випадку посвідчення водія не заберуть і він зможе продовжити рух. Окрім того, відеозапис, доданий до протоколу, не відповідає вимогам чинного законодавства щодо безпереривності відеофіксації. Суд першої інстанції також безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони про виклик свідка – колеги ОСОБА_1 , який був присутній під час події та зафіксований на відеозаписі. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №633948, вбачається що 06.04.2026 о 23 год. 44 хв. в м. Бердичеві по вул. Житомирській, 92, ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка ходьба, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Драгер" та проведення такого огляду в медзакладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 633948 від 07.04.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; направленням від 07.04.2026 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження відмовився; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам ч. 7 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана необхідністю перевірки транспортного засобу, про що водія було повідомлено. При спілкуванні з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, зазначивши, що дійсно вживав алкогольні напої. Останньому були роз`яснені відповідні права та обов`язки, наслідки ухилення від огляду на стан сп`яніння. Також, відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, який складений у його присутності та останній без заперечень його підписав.
Посилання захисника на неправомірну поведінку працівників поліції, введення в оману та спонукання ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду є безпідставними, не підтверджені належними доказами. Відеозапис таких обставин не містить, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції не виказував та в поясненнях до протоколу не зазначав. Доказів того, що дії працівників поліції були предметом оскарження або звернення до правоохоронних органів, ОСОБА_1 та його захисник, не надали.
З відеозапису події вбачається, що працівники поліції пояснюють причину зупинки транспортного засобу (звернення на службу 102), повідомляють про наявні у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та пропонують пройти освідування (23:48 год.) на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, однак останній відмовився, сказав: "ні". Факт керування транспортним засобом водієм не заперечувався та підтверджується наявним відеозаписом з реєстратора службового автомобіля.
Тому такі обставини спростовують доводи захисника про те, що працівник поліції впливав на прийняття рішення ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки зазначене, не зафіксоване на відеозаписі, а довод захисника вказує, на ухилення останнім від адміністративної відповідальності, суд вважає їх необгрутованими та безпідставними.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 ..
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану. Наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння зафіксовано з його особистих пояснень на відеозаписі, у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на медичний огляд.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, який установив ознаки перебування водія в стані сп`яніння, відповідно до встановленого законодавством порядку є безумовним обов`язком водія.
Щодо доводів апелянта про безперервність наданого відеозапису, то він є повністю безперервним у частині фіксації вимог співробітника поліції після зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проходження такого огляду, отримання результатів, яка має ключове доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучений до протоколу файл відеозапису, на якому зафіксований рух транспортного засобу, його зупинка, момент спілкування з водієм після зупинки транспортного засобу, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами. Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення є письмовою процесуальною дією технічного характеру, що може тривати певний час. Відсутність повної відеофіксації безпосереднього процесу оформлення документів не є істотним порушенням вимог закону, оскільки визначальним є належна фіксація факту правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що особа чітко та однозначно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в умовах медичного закладу.
Крім того, на наявних фрагментах відеозапису поведінка особи та працівників поліції є послідовною та логічно узгодженою, викладені обставини події залишаються незмінними. Відтак наявність перерв у відеофіксації не спростовує встановлених фактичних обставин та не впливає на доведеність складу адміністративного правопорушення.
Відмова водія від проходження огляду на місці або в медичному закладі, зафіксована на відео, сама по собі є складом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Якщо водій відмовився від огляду на місці і не виявив бажання їхати до лікарні (або відмовився від такої пропозиції), процедура вважається дотриманою.
Довод апелянта, про безпідставну відмову суду першої інстанції щодо клопотання про допит свідка – колеги ОСОБА_1 , який був присутній під час події, то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи наявні достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 06.04.2026, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, не суперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаної особи у судове засідання для дачі пояснень. Відеозаписи з нагрудних камер є повними та достатніми. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей, зазначених у документах, складених працівниками поліції, та відеоматеріалах, немає.
Крім того, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду.
Наведені доводи апеляційної скарги захисника не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.С.Рябенька