ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2835/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Стронська А.І.

за участю представників сторін:
від позивача – не з`явився
від відповідача – не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ “Дайнеріс ЛВ” від 09.12.2025 (вх. № 01-05/3666/25 від 10.12.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2025 (суддя Уляна Ділай, повний текст рішення складено та підписано 19.11.2025)
у справі № 914/2835/25
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України “Агенція оборонних закупівель” 
до відповідача ТОВ “Дайнеріс ЛВ”
про стягнення 917 358,00 грн за контрактом на постачання товарів оборонного призначення №24-650- МВЛ -25 від 20.06.2025

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" ( далі – ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайнеріс ЛВ” (далі – ТОВ "Дайнеріс ЛВ", відповідач) про стягнення 354 068,00 грн пені та 563 290,00 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки та оборони №24-650-VDK-25 від 20.06.2025 щодо поставки товару у визначений таким Контрактом строк.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2025 у справі №914/2835/25 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Дайнеріс ЛВ» на користь ДП МОУ «Агенція оборонних закупівель» 354 068,00 грн пені, 563 290,00 грн штрафу та 11 008,30 грн судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено порушення відповідачем свого зобов`язання щодо поставки товару у визначений Контрактом строк, що є підставою для нарахування штрафу та пені відповідно до п.7.2. Контракту.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.
При цьому, суд першої інстанції виснував про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Дайнеріс ЛВ» про зменшення розміру неустойки, зазначивши, що відповідачем не доведено існування обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не надано жодних доказів матеріального стану, а заявлений до стягнення розмір пені та штрафу не є надмірно високим в порівнянні із загально вартістю товару за Контрактом. Також судом враховано, що невиконання умов Контракту (не поставлення товару) впливає на підвищення ефективності обороноздатності держави, а відповідачем не було вжито всіх можливих та залежних від нього заходів для належного виконання своїх зобов`язань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу. 
ТОВ «Дайнеріс ЛВ» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Господарського суду у Львівській області від 17.11.2025 у справі №914/2835/25 та задоволити позовні вимоги частково, стягнути з ТОВ “Дайнеріс ЛВ” на користь ДП МОУ “Агенція оборонних закупівель” 35 406,80 грн пені та 56 329,00 грн штрафу, а в іншій частині позовних вимог відмовити.
Вимоги апелянта обгрунтовані неповним встановленням судом першої інстанції обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема, скаржник зазначає, що він не ухилявся від виконання своїх зобов`язань за Контрактом та не покликався на наявність обставин для звільнення його від відповідальності, а просив суд зменшити розмір неустойки у зв`язку з істотною зміною обставин, що не залежало від ТОВ «Дайнеріс ЛВ» та унеможливило виконання ним зобов`язань за Контрактом, а саме: дії уряду Китайської Народної Республіки; стрімкий дефіцит товару внаслідок різкого зростання попиту з боку РФ; зміна умов поставки товару (підвищення вартості та перенесення строку поставки) контрагентом відповідача в односторонньому порядку через кілька днів після укладення Контракту з позивачем; відсутність погодження позивача на внесення змін до Контракту. 
Відповідач вказує, що він послідовно виконував свої зобов`язання та вживав усіх залежних від нього заходів для мінімізації негативних наслідків, що свідчить про відсутність з його боку недобросовісної поведінки чи умисного затягування виконання Контракту, чому суд першої інстанції не надав належної оцінки. За таких обставин стягнення повного розміру штрафних санкцій суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості, закріпленим у ст.ст. 3, 13 ЦК України, є надмірним фінансовим тягарем для відповідача та призведе до збитковості його діяльності.
При цьому, відповідачем заявлено у апеляційній скарзі клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів та долучення до матеріалів справи фінансової звітніості ТОВ “Дайнеріс ЛВ” за 2024 рік та за перше півріччя 2025 року.
Апелянт зазначає, що вказані документи мають важливе значення для правильного вирішення спору, оскільки містять відомості про фінансовий стан ТОВ “Дайнеріс ЛВ”, однак не були подані суду першої інстанції через технічну помилку, допущену через значну кількість додатків до відзиву на позовну заяву.
ДП МОУ “Агенція оборонних закупівель” подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду у Львівській області від 17.11.2025 у справі №914/2835/25 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, позивач зазначає, що підстави для зменшення судом штрафу та пені у цій справі відсутні, оскільки: прийнявши на себе зобов`язання за державним Контрактом, відповідач погодився із передбаченою ним відповідальністю за неналежне виконання зобов`язань; відповідач не довів відсутності своєї вини у порушенні договірного зобов`язання щодо поставки продукції та невідповідності розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій наслідкам порушення; неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем має негативний вплив на обороноздатність країни; зменшення судом у спірних правовідносинах розміру пені та штрафу, як того просить відповідач, фактично призведе до звільнення від
їх сплати, що порушить баланс інтересів сторін, не відповідатиме правовим нормам, судовій практиці та суті відповідальності, яку сторони передбачили при укладенні Контракту.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 справу №914/2835/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Дайнеріс ЛВ» залишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Дайнеріс ЛВ» на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2025 у справі №914/2835/25 та призначено розгляд такої в судовому засіданні на 10.02.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 ( з врахуванням ухвали суду від 06.03.2026) розгляд справи відкладено на 21.04.2026 з підстав, зазначених у вказаних ухвалах.
Сторони участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
17.03.2026 до суду від ТОВ «Дайнеріс ЛВ» поступило клопотання про визнання участі представника ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" в судовому засіданні обов`язковою з метою надання останнім пояснень по суті спору.
20.04.2026 до суду від ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" поступило клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи положення статті 202 ГПК України, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, в матеріалах справи наявний достатній обсяг відомостей для перегляду рішення місцевого господарського суду у цій справі в апеляційному порядку, позивач висловив свою правову позицію по суті спору та вимог апелянта у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про визнання участі представника позивача в судовому засіданні обов`язковою та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ТОВ "Дайнеріс ЛВ" за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання.
Щодо заявленого у апеляційній скарзі клопотання ТОВ "Дайнеріс ЛВ" про долучення додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів .
Частинами 1,2 ст. 80 ГПК України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. При цьому, відповідачем докази повинні бути подані разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.80 ГПК України).
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом апеляційної інстанції доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013).
Оскільки апелянтом не обгрунтовано та не доведено наявності об`єктивних обставин, які унеможливлювали подання ним фінансової звітності ТОВ “Дайнеріс ЛВ” за 2024 рік та за перше півріччя 2025 року суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, а помилка при формуванні пакета документів не є такою об`єктивною обставиною, оскільки залежать виключно від сторони, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання апелянта та долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
У судовому засіданні 21.04.2026 судом ухвалено постанову.

Обставини справи, встановлені судом.
20.06.2025 між ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" (далі – Замовник) та ТОВ "Дайнеріс" (далі – Виконавець) укладено державний контракт № 24-650-VDК-54 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони (далі – Контракт). 
Відповідно до п. 1.1 Контракту Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі – Товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в Специфікації Товарів (Додаток 1 до Контракту) (далі – Специфікація) для подальшого використання Збройними Силами України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених цим Контрактом. Комплектність Товару наведено в Додатку 2 до Контракту. 
Вартість (ціна) Товару за цим контрактом на момент його підписання зафіксована сторонами в Специфікації на підставі пропозиції Виконавця. Загальна вартість (ціна) Товару за Контрактом становить 8 047 000,00 грн (п. п.2.1, 2.2 Контракту). 
Відповідно до п. 3.2 Контракту Товар поставляється Виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, визначеного державним замовником, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено Замовником Виконавцю не менше ніж за 3 (три) робочих дні до планової дати поставки. Сторони погодили, що товар може поставлятися партіями. Розмір кожної партії виконавець погоджує завчасно із замовником до початку відвантаження.
Датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі Товару за Контрактом (п. 3.4 Контракту). 
Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в специфікації. В обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання Товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії Контракту шляхом внесення змін до цього Контракту на підставі письмового звернення Виконавця, яке Виконавець повинен надати не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки Товару, зазначеної в специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розділу 7 цього Контракту (п.п. 4.1, 4.2 Контракту).
Пунктом 13.11 Контракту сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язання постачання Товару можливе у випадку настання істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх зобов`язань за Контрактом у разі, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли передбачити, вони не уклали б цей Контракт, або уклали б його на інших умовах. У разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Контракту він може бути змінений або розірваний за згодою сторін. Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за Контрактом є документ (висновок) про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок виникнення істотної зміни обставин, повинна у максимальний короткий час (не пізніше 3 робочих днів) з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу сторону. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатися на ці обставини, навіть при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України.
Відповідно до пункту 7.2 Контакту у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 11.1 Контракту такий набирає чинності з дати його укладання та діє до 31 грудня 2025 року.
Підписаним сторонами 20.06.2025 Додатком 1 до Контракту (Специфікацією) визначено асортимент Товару (БПАК DJI Mavic 3 PRO), його кількість (100 комплектів), ціну за одиницю (80 470, 00 грн) та загальну вартість (8 047 000,00 грн), строки поставки ( до 21.07.2025).
10.07.2025 Виконавець направив на адресу Замовника лист вих №10/07-1, яким запропонував внести зміни до Контракту шляхом укладення додаткової угоди, а саме продовжити строк поставки до 15.08.2025 та збільшити ціну одиниці товару до 2 090 дол. США, посилаючись настання форс-мажорних обставин ( різке зростання ринкових цін на Товар та відмову постачальника відвантажувати такий).
Листом-відповіддю від 14.07.2025 Замовник повідомив, що правові підстави для внесення змін до істотних умов Контракту шляхом укладення додаткової угоди відсутні, оскільки Виконавцем не надано документального підтвердження настання обставин непереборної сили та істотної зміни обставин, яким є виданий Торгово-промисловою палатою України висновок згідно з п. 13.11 Контракту.
21.07.2025 Виконавець надіслав на адресу Замовника лист вих №21/07-2, яким повторно запропонував внести зміни до Контракту шляхом укладення додаткової угоди, а саме продовжити строк поставки до 15.08.2025 та збільшити ціну одиниці товару до 86 907 грн без ПДВ. До вказаного листа долучено копію висновку щодо унеможливлення своєчасного виконання зобов`язання за державним контрактом №24-650-VDK-25, спричиненого істотною зміною обставин, наданого Київською обласною (регіональною) Торгово-промисловою палатою на звернення ТОВ "Дайнеріс ЛВ".
У зв`язку з непоставкою товару 31.07.2025 замовник скерував Виконавцю претензію № 11/2-13475 про сплату пені в сумі 72 423,00 грн, нарахованої за період з 22.07.2025 по 30.07.2025.
Листом від 28.08.2025 Замовник повідомив Виконавця про розірвання Контракту в односторонньому порядку з 04.09.2025 відповідно до п.п.12.1,12.2 Контракту.
Вказані обставини слугували підставою для звернення ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Дайнеріс ЛВ" 354 068,00 грн пені та 563 290,00 грн штрафу.
Відповідач не заперечував факту прострочення поставки та обов`язку сплати неустойки за порушення зобов`язання за Контрактом, однак просив суд зменшити розмір пені та штрафу на 90%.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, перелік підстав, за наявності яких суд має право зменшити розмір неустойки, не є вичерпним.  Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом, так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (ч.3 ст.551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20)).
Визначення конкретного розміру зменшення неустойки належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначити конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).
Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).
Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити заявлені до стягнення штраф та пеню на 90%, покликаючись на те, що: Виконавець взяв на себе зобов`язання за Контрактом поставити Товар у максимально стиснуті терміни, однак через об`єктивні причини, зокрема дії уряду Китайської Народної Республіки ( фактичне блокування всіх відправлень), не зміг поставити товар у визначений Контрактом строк та за погодженою сторонами ціною; діючи добросовісно, Виконавець у визначеному Контрактом порядку повідомив Замовника про істотну зміну обставин (зміну умов поставки контрагентом відповідача) та просив внести зміни до Контракту, від чого останній відмовився; стягнення штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі є надмірним фінансовим тягарем для відповідача та призведе до збитковості його діяльності; в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували можливість настання негативних наслідків для позивача у випадку зменшення неустойки.
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому повинна самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення таких дій чи утримання від їх вчинення.
Укладаючи Контракт, сторони погодили усі його істотні умови, у тому числі, ціну товару, строк поставки, розмір штрафних санкцій. Відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Контрактом, погодився з передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань. 
Більше того, станом на момент укладення Контракту вже були запроваджені урядом Китайської Народної Республіки обмеження щодо експорту БпЛА, що не є непередбачуваною обставиною для сторін, а тому відповідач повинен був їх усвідомлювати та об`єктивно оцінити можливість виконання зобов`язання у вказаний Контрактом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дізнався про зміну іноземним контрагентом вартості та строку поставки товару, який у подальшому мав бути поставлений за Контрактом позивачу, 24.06.2025 (через чотири дні після укладення Контракту). Проте, розуміючи, що не зможе поставити позивачу товар у погоджені строки, звернувся до нього з відповідним листом лише 10.07.2025 (через 15 днів та за 11 днів до кінцевого строку поставки).
Ні з матеріалів справи, ні з письмових пояснень відповідача не вбачається неможливість повідомлення ним позивача про зміну умов закупівлі товару швидше. 
Зважаючи на положення п. 13.11 Контракту колегія суддів відзначає, що відповідач не виконав умов такого та не подав документа про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України, у максимальний короткий час (не пізніше 3 робочих днів) з моменту їх виникнення. Натомість долучений до матеріалів висновок Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати складений на звернення ТОВ "Дайнеріс ЛВ" та скерований позивачу лише 21.07.2025, тобто у день, коли мала відбутись остаточна поставка товару.
Відтак, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача про те, що ним було вжито всіх можливих та залежних від нього заходів для належного виконання своїх зобов`язань за Контрактом.
Колегія суддів зауважує, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені та штрафу не є надмірно високим в порівнянні із загально вартістю товару за Контрактом , а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище та збитковість діяльності відповідача.
Також судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач є виконавцем державного контракту з оборонних закупівель. Для позивача використання результатів отриманого за Контрактом не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього повноважень, а саме: державної політики у сфері оборони держави та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань. 
Отже, невиконання відповідачем умов Контракту щодо поставки товару негативно впливає на забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суд від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 07.12.2023 у справі № 910/10469/22).
Підсумовуючи все вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафних санкцій.
Доводи, наведені ТОВ «Дайнеріс ЛВ» в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ 
1. Апеляційну скаргу ТОВ “Дайнеріс ЛВ” від 09.12.2025 (вх. № 01-05/3666/25 від 10.12.2025) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2025 у справі №914/2835/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 29.04.2026

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя  Орищин Г.В.