Справа № 130/1379/26 
Провадження № 33/801/667/2026
Категорія: 149 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Смірнова Сергія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -
встановив:
Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави.
Судом встановлено, що 21 квітня 2026 року о 17:35 год. в м. Жмеринка по вул. Богдана Хмельницького водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Porshe Cayenne», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, при цьому протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою суду, 08 червня 2026 року адвокат Смірнов С. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутній доказ того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Porshe Cayenne» номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис події розпочинається, як транспортний засіб припаркований, двигун вимкнутий, поблизу автомобіля перебуває ОСОБА_1 , дівчина та поліцейський. На вимогу ОСОБА_1 надати докази його факту керування автомобілем поліцейський реагує ствердно, обіцяє надати, однак цього не стається на місці, таких доказів і не додано до матеріалів справи. ОСОБА_1 відразу заперечував керування автомобілем, проте під тиском поліцейських змінив свою думку, оскільки останні обіцяли в такому випадку вилучити транспортний засіб на арешт майданчик. Жодний доказ, який би зафіксував рух транспортного засобу, перебування за кермом ОСОБА_1 відсутній.
Крім того в протоколі вказано, що особу встановлено за «паспортом громадянина України НОМЕР_2 », проте такого паспорту в ОСОБА_1 немає, його особа підтверджується паспортом НОМЕР_3 виданий 21.11.2025 року органом 0518, а подія сталася 21.04.2026 року, проте не зрозуміло який паспорт використав поліцейський.
Також сторона захисту звертає увагу чи не виникає питання до доброчесності інспектора Жмеринського РВП ГУНП Шевчука Р. С., який під час під час спілкування по телефону повідомляє співрозмовнику « ОСОБА_2 забираю, я ж казав, що заберу» (17:57:20), а тому поліцейський був зацікавлений щодо штучного створення підстав для оформлення протоколу ЕПР 1 № 646672. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Смірнов С. М. підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Згідно статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до частини 1 статті 251 та статті 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно пунктів 1.3, 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Невиконання пункту 2.1 а ПДР України повторно протягом року має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи в них наявна постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4732443 від 14 травня 2025 року, згідно якої 14 травня 2025 року о 20 годині 40 хвилин в м. Жмеринка ОСОБА_1 керуючи мотоциклом «Spark SP150R-24» проїхав перехрестя з вул. Шевченка н вул. Б. Хмельницького, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, а також відсутній поліс обов`язкового цивільного страхування наземних транспортних засобів. Дані порушення об`єднано згідно ст. 36 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень (а.с. 3).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі з нагрудної боді камери поліцейського не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Porshe Cayenne» номерний знак НОМЕР_1 , - апеляційний суд зазначаю слідуюче.
На відеозаписі з нагрудної боді камери поліцейського (відео під назвою «Третяк») зафіксовано як поліцейський підходить до припаркового автомобіля «Porshe Cayenne» номерний знак НОМЕР_1 біля якого перебуває інший поліцейський, хлопець та дівчина, які спілкуються. Поліцейський висуває вимогу хлопцеві показати посвідчення водія та реєстраційний документ (на 0:00:32 відео) на що хлопець просить показати відео як він рухався на автомобілі, на що поліцейський відповідає, що в нього є достатньо підстав вважати, що в нього немає посвідчення водія. О 0:00:53 на відео поліцейський, передивляючись службовий планшет звертаючись до хлопця – ОСОБА_1 , повідомляє, що він притягувався до адміністративної відповідальності у 2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем особи, яка не має права керування ним, а тому на нього буде складено протокол за ст. 126 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 не даючи поліцейському договорити, починає його перебивати (на 01:20 відео), поліцейський повідомляє, що транспортний засіб буде затримано та доставлено на арешт майданчик. ОСОБА_1 стверджує, що він має право керувати автомобілем, на що поліцейський висуває вимогу показати посвідчення водія (на 0:01:30 відео), ОСОБА_1 відповідає, яка причина, на що поліцейський відповідає, що він керує автомобілем без посвідчення водія (на 0:01:33 відео), на що ОСОБА_1 повідомляє, що він не був за кремом, а була дівчина, поліцейський відповідає, що це він буде оскаржувати в суді (на 0:01:39 відео). Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що після складання адміністративних матеріалів даний транспортний засіб буде затримано. Після чого поліцейський повідомляє, що є камери де видно що ОСОБА_1 їхав на автомобілі, та повідомляє останнього, що потрібно дивитися на дорогу коли його зупиняли поліцейські (на 0:01:58 відео), на що ОСОБА_1 відповідає: «коли ви зупинили? Коли я проїхав і став» (на 0:02:01-07 відео). Після чого ОСОБА_1 відає ключі від авто дівчині і каже, що вона може їхати (на 0:02:15 відео), при цьому уникає та не звертає увагу на поліцейського, який йому озвучує санкцію статті 126 КУпАП та повідомляє, що транспортний засіб буде затримано (на 0:02:17 відео), однак ОСОБА_1 продовжує уникати поліцейського, проводить дівчину до автомобіля, відкриває їй передні ліві водійські двері та вона присідає до автомобіля. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що транспортний засіб буде затримано та поміщено на арешт майданчик (на 0:02:34 відео). Після чого, поліцейський запитав дівчину чи вона передавала право керування автомобілем ОСОБА_1 , на що вона відповіла, що він «сам сів» (на 0:02:49 відео). Поліцейський повідоми, що він викликає евакуатор та забороняє подальший рух автомобілем, про що попереджає ОСОБА_1 на відеозапис (на 0:03:14 відео). Дівчина запитала поліцейського коли вони їх зупиняли, вони зупинилися, поліцейський відповів, що так зупинилися, однак ОСОБА_1 не має права керувати автомобілем (на 0:03:28 відео), три порушення ОСОБА_1 має протягом року, таким чином транспортний засіб буде поміщено на арешт майданчик. Дівчина сказала поліцейському, що це вона пустила ОСОБА_1 за кермо автомобіля, на що поліцейський відповів, що відносно неї буде винесено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме передача автомобіля особі, яка не має права керувати ним (на 0:02:46 – 49 відео). Пізніше ОСОБА_1 двічі сказав поліцейському «що він сам із стоянки сів і поїхав» (на 0:05:21 відео). Після чого, поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення. Через деякий час поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього складено протокол за ч. 5 ст.126 КУпАП, та дав йому розписатися в ньому, той в графі пояснення написав нецензурні слова, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде також складено протокол за хуліганство, на що останній відповів, що це його такий підпис, при цьому насміхаючись з поліцейського (на 0:33: 50 - 0:34:49 відео).
Наведені обставини, зафіксовані на відеозаписі з нагрудної боді камери поліцейського, у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Хоча безпосередній момент руху автомобіля на відеозаписі не відображений, це саме по собі не свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, оскільки факт керування може підтверджуватися сукупністю взаємопов`язаних та узгоджених між собою доказів, які відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово змінював свою позицію щодо обставин події. Спочатку він вимагав надати відеозапис його руху автомобілем, згодом повідомив, що за кермом перебувала дівчина, однак у подальшому неодноразово підтвердив, що саме він «сам із стоянки сів і поїхав», його зупиняли і він зупинився. Такі висловлювання були зроблені добровільно, без будь-яких зауважень щодо неправильності фіксації його слів.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджує і дівчина з якою він був і яка підтвердила, що передала йому право керування автомобілем.
Крім того, із відеозапису вбачається, що поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, а саме керування автомобілем особою, яка не має права керування транспортними засобами, зазначав про наявність камер відеоспостереження, якими зафіксовано рух автомобіля під керуванням останнього, а також про те, що саме через вчинене правопорушення транспортний засіб буде затримано та доставлено на спеціальний майданчик. При цьому будь-яких категоричних заперечень щодо факту попереднього руху автомобіля чи тверджень про те, що поліцейські помилилися у сприйнятті події, ОСОБА_1 не висловлював, натомість фактично обмежувався запереченням настання для нього правових наслідків.
Сам по собі факт відсутності на відеозаписі моменту руху транспортного засобу не свідчить про недоведеність вини особи, оскільки закон не встановлює, що єдиним належним доказом у справах цієї категорії може бути виключно відеофіксація процесу керування транспортним засобом. Доказуванню підлягає сукупність обставин справи, а оцінка доказів здійснюється відповідно до статті 252 КУпАП на підставі внутрішнього переконання суду, сформованого після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у їх взаємному зв`язку.
Аналогічний правовий висновок неодноразово викладав Верховний Суд, зазначаючи, що для встановлення факту керування транспортним засобом вирішальне значення має оцінка всієї сукупності доказів, а відсутність безперервної відеофіксації моменту руху транспортного засобу сама по собі не є підставою для закриття провадження, якщо інші належні та допустимі докази підтверджують подію правопорушення (зокрема, постанова Верховного Суду 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).
За таких обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є необґрунтованими, спростовуються дослідженими судом доказами та зводяться виключно до незгоди ОСОБА_1 з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, що саме по собі не свідчить про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови.
Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначено документ, за яким було встановлено особу ОСОБА_1 .
Так, у пункті 5 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 646672 зазначено, що особу правопорушника встановлено за паспортом громадянина України № НОМЕР_2 . Водночас, стверджуючи, що такого паспорта ОСОБА_1 ніколи не мав, сторона захисту не надала до апеляційної скарги доказу на підтвердження цих обставин, зокрема копії паспорта громадянина України чи інших документів, які б свідчили про недостовірність відомостей, зазначених у протоколі. Саме лише посилання в апеляційній скарзі на існування іншого номера паспорта без належного документального підтвердження не може бути підставою для висновку про недопустимість протоколу чи недоведеність вини особи.
Крім того, навіть у разі допущення технічної помилки при зазначенні реквізитів документа, така обставина сама по собі не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення та не впливає на правильність встановлення особи правопорушника, оскільки ОСОБА_1 не заперечував своєї участі у події та брав участь у складанні адміністративних матеріалів.
Також апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо нібито упередженості інспектора поліції Шевчука Р. С., які обґрунтовуються лише окремою фразою, зафіксованою під час телефонної розмови: « ОСОБА_2 забираю, я ж казав, що заберу», - ця фраза вирвана з контексту, оскільки повної розмови не чути. Зазначене висловлювання саме по собі не свідчить про особисту заінтересованість поліцейського у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності чи про штучне створення доказів його вини. Жодних об`єктивних та належних доказів, які б підтверджували факт фальсифікації матеріалів справи, неправомірних дій поліцейського або його особистої заінтересованості у результатах розгляду справи, стороною захисту не надано.
За таких обставин апеляційний суд виснує, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2026 року залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Смірнова Сергія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду Т. М. Шемета