461/888/20
1-кп/461/36/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2026 р.   м.Львів 

Галицький районний суд м.Львова
у складі:головуючого судді    ОСОБА_1 ,
з участю:секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
прокурора    ОСОБА_3 ,
захисника    ОСОБА_4 ,
обвинуваченого    ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження за №12019140050004828 від 25.10.2019 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що  ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, за невстановлених слідством обставин вступив у злочинну змову з невстановленими особами, з якими спілкувався з допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» через канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », при цьому, вказані особи організували йому постачання наркотичних засобів та психотропних речовин, а  ОСОБА_5 їх отримував, фасував у формі «закладок» та збував шляхом їх закладання у різних місцях міста Львова, після чого фотографував місце знаходження вказаних наркотичних засобів та психотропних речовин і відправляв ці фотографії разом з координатами місця закладання невстановленим особам для повідомлення покупців, за що отримував грошову винагороду.
Так,  ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, за невстановлених обставин та у невстановлений час, але не пізніше 25.10.2019 року, незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини амфетаміну, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.
Продовжуючи злочинний умисел на незаконний збут психотропних речовин,  ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 25.10.2019 року до 03 години 50 хвилин незаконно зберігав при собі з метою збуту 31 згорток полімерних пакетів з порошкоподібною речовиною блідо рожевого кольору, яка згідно з висновком експерта №3/1432 є амфетаміном, психотропною речовиною обіг, яких обмежено, загальною масою 8,4128 грама, які були вилучені працівниками поліції.
Таким чином, органом досудового розслідування  ОСОБА_5  обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України не визнавта пояснив, що25.10.2019 року посварився зі своєю дружиною, забрав телефони, щоб вона не могла йому подзвонити та пішов з дому за сигаретами. В районі ТЦ « Форум » побачив, як невідома йому особа робила «закладку», так як здогадувався, що це можуть бути наркотичні засоби, в подальшому забрав три згортки, які містились в «закладці», однак про вміст таких йому достеменно відомо не було та вирушив в напрямку площі 700-річчя у м.Львові, де в подальшому його затримали працівники поліції та вилучили вказані «закладки». Щодо переписок виявлених у телефонах, які були у нього вилучені, вказав, що такі були ним придбані з рук (бувші у вжитку) для себе та дружини в тимчасове користування і зміст його особистих переписок відображений в таких лише частково. Вказав, що двома вилученими телефонами користувались разом з дружиною. Не пригадує, чому його банківська карта, була закріплена у повідомленнях. Вказав, що раніше вживав наркотичні засоби, у зв`язку з чим проходив відповідне лікування і деякі переписки були зі знайомими його знайомих щодо придбання таких, де і могла бути закріплена карта. Щодо виявлених місць «закладок», вказав, що раніше купував наркотичні засоби саме таким способом та такі можуть відноситись до того періоду. 
Свідок  ОСОБА_6  в судовому засіданні пояснив, що працював на посаді інспектора УПП у Львівській області ДПП . Так, 25 жовтня 2019 року, приблизно близько о 02.00 год., під час патрулювання було перевірено обвинуваченого ОСОБА_5 , в зв`язку з його підозрілою поведінкою. На запитання чи є у ОСОБА_5 заборонені речовини, останній чітко не відповів та йому було запропоновано пройти поверхневу перевірку, під час якої в задній кишені його штанів було виявлено три згортки, які обвинувачений виклав на службовий автомобіль і повідомив, що у згортках знаходиться «амфетамін». Спецзасоби до останнього не застосовувались, оскільки він добровільно знаходився на місці очікування слідчо-оперативної групи. В подальшому було викликано на місце події працівника УПН. Після прибуття слідчо-оперативної групи, експерта, за участі двох понятих, було вилучено згадані згортки. Вказав, що рапорт про виявлене кримінальне правопорушення складався під час проведення слідчих дій, та був переданий для реєстрації після приїзду до відділку поліції. Зазначив, що реєстрація згаданого рапорта відбулась за телефоном «102» при виявленні можливого правопорушення. Вказав, що не пригадує обставини, за яких викладені три згортки під час проведення огляду місця події були у задній кишені штанів обвинуваченого ОСОБА_5 .
Свідок  ОСОБА_7  в судовому засіданні пояснив, що працював на посаді інспектора УПП у Львівській області ДПП . 25 жовтня 2019 року, перебував на патрулюванні, під час якого було зупинено обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з його підозрілою поведінкою: відвертався від службового автомобіля, нервував. В подальшому в ході проведення поверхневої перевірки у задній кишені його штанів було виявлено три скручених згортки «закладки», в яких було багато маленьких пакетиків з невідомими речовинами та ОСОБА_5 повідомив, що у вказаних пакетах знаходяться наркотичні речовини, також останній вказав, що рухається в сторону «Високого Замку» для здійснення «МегаКладу». В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу, яка вилучила вказані «пакетики». Також не пригадує, чи перед приїздом слідчо-оперативної групи на місце події прибували працівники відділу по боротьбі з наркотиками.
Крім того, під час судового слідства судом досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема: 
- протокол огляду місця події від 25.10.2019 року, з якого вбачається, що в ході проведення огляду території поблизу буд. №2, що на пл. 700-річчя Львову у м. Львові , у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 6», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , із встановленою сім-картою мобільного оператора « Київстар » із абонентським номером НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Samsung J2», темного кольору, IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із вставленими сім-картами мобільного оператора « лайфселл » із абонентським номером НОМЕР_5 та мобільного оператора « ВФ України » із абонентським номером НОМЕР_6 , банківську картку « Приват Банк » № НОМЕР_7 , грошові кошти в сумі 13241 грн, один прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться невідома порошкоподібна речовина білого кольору, один прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться 15 (п`ятнадцять) згортків обмотані фольгою сріблястого кольору, в середині яких знаходиться невідома речовина, один поліетиленовий пакет зеленого кольору, в середині якого знаходиться 8 (вісім) згортків обмотані фольгою сріблястого кольору, всередині яких знаходиться невідома речовина та один прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться 6 (шість) згортків обмотані фольгою сріблястого кольору, в середині яких знаходиться невідома речовина;
- рапорт інспектора вз 2 роти ТОР УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_6 від 25.10.2019 року, зі змісту якого вбачається, що 25.10.2019 року, патрулюючи у складі еіпажу Т1 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ) у м. Львів о 02 годині 07 хвилин по пл. 700-Річчя, 2 у м.Львові , ними було помічено підозрілу особу, яка побачивши патрульне авто, помітно занервувала та пришвидшила швидкість руху, чим викликала підозру. Підійшовши до особи та назвалась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого під час поверхневої перевірки в задній кишені штанів було виявлено три згортки, два з яких були в ізоленті та один в фользі. На місце події прибув ОСОБА_9 ст. УПП УПН, в присутності якого ОСОБА_5 повідомив, що займається безконтактним збутом наркотичних засобів через мережу інтернет, а в даних згортках знаходиться наркотична речовина «амфетамін». На місце події викликано СОГ; (т. 1 а.с. 167)
- висновок експерта ЛНДЕКЦ №3/1432 від 03.12.2019 року, відповідно до змісту якого, в наданій на дослідження порошкоподібній речовині блідо-рожевого кольору, що знаходиться у вісьмох, шістьох та п`ятнадцятьох обмотаних мотками клейкої фольгової стрічки прозорих безбарвних полімерних пакетах із герметизуючими застібками, які містяться у двох безбарвних полімерних пакетах із герметизуючими застібками та полімерному пакеті із герметизуючою застібкою зеленого кольору, які поміщено в полімерний пакет (7156362), виявлено амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Загальна маса амфетамін становить 8,4128 грам. На наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивами, які поміщено в паперовий конверт світло-коричневого кольору, слідів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, не виявлено.
- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. 40 КПК України) вих. №19824/зу/0919 від 19.12.2019 року, відповідно до якого слідчий СВ Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 ,, доручив працівникам УПН ГУНП у Львівській області провести огляд мобільного телефону марки «iPhone 6» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , із встановленою сім-картою мобільного оператора « Київстар » із абонентським номером НОМЕР_2 та мобільного телефону марки «Samsung J2», темного кольору, IMEI: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 із вставленими сім-картами мобільного оператора « Лайфселл » із абонентським номером НОМЕР_5 та мобільного оператора « ВФ України » із абонентським номером НОМЕР_6 ;
- протокол огляду від 27.12.2019 року, з якого вбачається, що в ході проведення огляду телефону марки «iPhone 6» сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , виявлено, що на мобільному телефоні у галереї фотографій, в альбомі «Фотоплівка» виявлено ряд фотографій з зображенням позначок (ймовірно «закладок») у різноманітних місцях, а також фотографію з зображенням електронної ваги та порошкоподібної речовини, ззовні схожої на психотропну речовину «афметамін». В альбомі «Недавно видалені» виявлено фотографію з зображенням таблеток червоного та синього кольорів, ззовні схожих на таблетки «МДМА». В програмі «Telegram» при натисканні піктограми «Налаштування», встановлено інформацію щодо профілю облікового запису, а саме ім`я: ОСОБА_11 , номер телефону: НОМЕР_8 . У даному профілі знаходиться 13 чатів та груп. При натисканні на піктограму « ІНФОРМАЦІЯ_9 » відображається чат зі збереженими повідомленнями, в яких прописується: вид наркотичного засобу чи психотропної речовини, кількість, місце розташування так званої «закладки», а також заробітна плата. При натисканні на піктограму «ІНФОРМАЦІЯ_14» відкривається чат-спілкування про наркотичні засоби та психотропні речовини, їх місце розташування, кількість, фасування та розкладання «закладок». При натисканні на чат «Збережене» висвітлюються повідомлення з перерахунками «закладок», кількість та вид наркотичного засобу чи психотропної речовини, а також місце розташування.
- протокол огляду від 27.12.2019 року, з якого вбачається, що в ході проведення огляду телефону марки «Samsung J2», темного кольору, IMEI: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 із Sim-картою оператора ТОВ « лайфселл », номер мобільного телефону НОМЕР_11 та Sim-картою оператора ПрАТ « ВФ України » номер мобільного телефону НОМЕР_12 , а також картою пам`яті Micro sd 8 Gb виявлено, що на мобільному телефоні у галереї в альбомі «Камера» виявлено фотографію з зображенням невідомих речовин, ззовні схожих на наркотичні засоби. В альбомі «Скриншот» виявлено ряд фотографій (знімків з екрану), де є переписки з особами, які заборгували кошти за наркотичні засоби та психотропні речовини. В альбомі «Telegram» виявлено фотографію наркотичних засобів, а також фотографію-скрін переписки з « ОСОБА_12 » про продаж наркотичних засобів. При запуску програми TelegramX, при натисканні піктограми, встановлено інформацію щодо профілю облікового запису, а саме ім`я: ОСОБА_23, номер телефону: НОМЕР_13 , встановлене графічне зображення даного профілю; Apple номер телефону: НОМЕР_14 ; ОСОБА_13 , номер телефону: НОМЕР_15 . При натисканні на піктограму «Infernal Prince» відкриваються повідомлення з побутовими розмовами і, окрім цього з повідомленнями про «закладки». В процесі проведення огляду списку груп було виявлено чат, а саме « ОСОБА_14 », у ньому здійснювалося рекламування та збут наркотичних засобів та психотропних речовин. Під час огляду списку чатів, було виявлено переписки стосовно продажу наркотичних засобів та психотропних речовин. Одним із таких чатів є переписка із контактом «ОСОБА_22». При натисканні на піктограму чату з контактом висвітлюється графічний інтерфейс переписки, також переписка з контактами « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 …». Виявлено групу, а саме « ОСОБА_12 », у якій здійснювалось рекламування та збут наркотичних засобів та психотропних речовин. Також, виявлено чат «ІНФОРМАЦІЯ_15» зі збереженими номерами карток різноманітних банківських установи. Чат « KALI », в якому здійснювався продаж наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом «закладок» ( ОСОБА_19 ) для подальшої роздрібної торгівлі, мова йшла про такі наркотичні засоби та психотропні речовини: LSD, екстазі, амфетамін, канабіс, тощо. При запуску програми Telegram, при натисканні піктограми, встановлено інформацію щодо профілю облікового запису, а саме ім`я: ОСОБА_20 , номер телефону НОМЕР_16 ; White, номер телефону НОМЕР_11 ; Whore, номер телефону НОМЕР_12 . Під час огляду був виявлений чат « ОСОБА_12 », в якому здійснювався продаж наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом «закладок» (Марстрер-кладів) для подальшої роздрібної торгівлі.
Відповідно до ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч. 3 ст. 93 КПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Надаючи оцінку доказам сторони обвинувачення, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, суд прийшов до висновку, що, такі взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України та такі зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.
Так, щодо доводів захисника про очевидну недопустимість доказів у кримінальному провадженні, суд дійшов наступних висновків.
Захисник  ОСОБА_5  - адвокат  ОСОБА_4  зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення огляду місця події на площі 700-річчя, 2в м. Львові , натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесені до ЄРДР лише після проведення огляду місця події та на підставі даних, отриманих в результаті проведення такого огляду. Вказує, що слідчий всупереч вимогам закону до внесення відомостей про вчинення  ОСОБА_5  кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично здійснив слідчу дію - особистий обшук останнього, його одягу та речей при ньому, під час якого у нього було вилучено порошкоподібну речовину білого кольору. Слідчу дію закінчено о 06 годині 25 хвилин 25.10.2019 року. Отже, з моменту затримання  ОСОБА_5  працівниками УПП до початку проведення слідчої дії огляд місця події пройшла 1 година 43 хвилини, а саме складання протоколу складало 2 години 25 хвилин. Таким чином працівники поліції своїм наказом змусили  ОСОБА_5  підкоритися і залишатись з ними на площі 700-річчя, 2 у м. Львові , де він впродовж 4 годин 18 хвилин залишався поруч з працівниками поліції і не міг вільно пересуватись через необхідність підкоритись наказам поліцейських. Таким, чином з огляду на вимоги ст. 209 КПК України,  ОСОБА_5 був особою, яку фактично затримала уповноважена особа, одна у матеріалах провадження відсутній протокол затримання останнього, який складений відповідно до вимог ст. 208 КПК України та не був повідомлений про підстави затримання та про його права, передбачені ст. 42 КПК України, зокрема право мати захисника, право надавати пояснення або відмовитися, право вимагати перевірки обгрунтованості затримання, тощо. Зазначені обставини затримання  ОСОБА_5  та його обшук, без оформлення необхідних процесуальних документів, які вважає захист, є грубим порушенням права на захист обвинуваченого, та що слід визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Відтак на думку сторони захисту протокол огляду місця події від 25.10.2019 в розумінні вимог ст. 84, 86, 87 КПК України є недопустимим доказом, а тому всі подальші отримані докази є також недопустимими. 
Окрім цього сторона захисту зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 258 КПК України, ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді та у відповідності до ч. 2 цієї ж статті прокурор, слідчий за погодження з прокурором зобов`язані звернутися до слідчого судді з клопотання про дозвіл на втручання в приватне спілкування в порядку, визначеному ст. 246, 248, 249 КПК України. Докази про звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, як і ухвал слідчого судді про надання такого дозволу в матеріалах справи відсутні, відтак протоколи огляду мобільних телефонів марки «iPhone 6» та «SamsungJ2", в ході якого слідчим здобуто доступ до особистої переписки  ОСОБА_5 , особистих фотографій та контактів, які містились у телефонах є очевидно недопустимими доказами.
Суд зазначає про те, що посилання сторони захисту на протиправність проведення обшуку ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження,  ОСОБА_5  не затримувався в розумінні положень статей 208, 209 КПК, його особистий обшук в порядку статей 234, 237 КПКУкраїни не проводився, натомість  ОСОБА_5  добровільно, у присутності двох понятих, надав слідчому три згортки під час огляду місця події, а не під час обшуку, як про це зазначає захисник.
Відповідно до положень статей 86, 87 КПКУкраїни  доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання, передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
За приписами ст. 237 КПКУкраїни з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Відповідно до частини 5 цієї статті при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. За змістом статей 214, 223, 237 КПКУкраїни огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно з рапортом інспектора взводу 2 роти ТОР УПП у Львівській області ДПП  ОСОБА_6  від 25.10.2019 року, цього дня під час патрулювання у складі екіпажу Т1 ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ) у м. Львів о 02 годині 07 хвилин на пл. 700-річчя ними було помічено підозрілу особу, яка побачивши патрульне авто помітно занервувала та пришвидшила швидкість руху, чим викликала підозру. Підійшовши до особи та назвалась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого під час поверхневої перевірки в задній кишені штанів було виявлено три згортки, два з яких були в ізоленті та один в фользі. На місце події прибув ОСОБА_9 ст. УПП УПН в присутності якого ОСОБА_5 повідомив, що займається безконтактним збутом наркотичних засобів через мережу інтернет, а в даних згортках знаходиться наркотична речовина «амфетамін». На місце події викликано СОГ.
Цього ж дня у період з 03 години 50 хвилин до 04 години 55 хвилин було проведено огляд місця події, про що складено відповідний протокол. Безпосереднім місцем огляду була відкрита ділянка (територія) за адресою: м. Львів, пл. 700-річчя Львову, буд. №2 .
З протоколу та відеозапису вказаної слідчої дії убачається, що в ході проведення огляду місця події  ОСОБА_5  у присутності двох понятих добровільно, без будь-якого примусу, видав слідчому три згортки, в яких містилися психотропні речовини. Далі  ОСОБА_5  добровільно розблокував два телефони марки iPhoneта Samsung.
Із відеозапису слідчої дії вбачається, що будь-яких скарг, зауважень щодо проведення працівниками поліції даної слідчої дії від   ОСОБА_5 та понятих не надійшло, заходів примусу працівниками поліції застосовано не було.
Будь-яких доказів, які би обґрунтовано спростовували добровільність згоди засудженого на видачу згаданих трьох згортків, а також надання для розблокування працівникам поліції телефонів, матеріали кримінального провадження не містять. Огляд місця події був проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Суд відхиляє як безпідставні доводи сторони захисту про недопустимість як доказів вилучених у обвинуваченого порошкоподібної речовини та його мобільних телефонів, оскільки не встановив порушення права ОСОБА_5  на захист під час проведення огляду місця події. Будь-яких даних, які б свідчили про порушення працівниками правоохоронних органів процедури проведення огляду місця події матеріали провадження не містять та захисник таких даних не навів.
Таким чином, у провадженні встановлено, що процедура отримання правоохоронними органами речових доказів - порошкоподібної речовини (психотропної речовини «Амфетамін») та мобільного телефону була здійснена із суворим дотриманням прав  ОСОБА_5 , а тому суд приходить до висновку про допустимість таких доказів.
Щодо твердження сторони захисту про відсутність доказів про надання дозволу на втручання в приватне життя обвинуваченого шляхом отримання доступу до приватного листування у його мобільних телефонах, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 258 КПКУкраїни спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, указані положення охороняють права осіб, які бажають зберегти таємницю їхнього спілкування, і надають гарантії від зловживань правоохоронних органів на несанкціоноване втручання у спілкування. Натомість таємниця виключається, якщо абонент (учасник) спілкування не бажає її зберігати і добровільно розкриває, зокрема, перед державними органами. За таких обставин не відбувається втручання у спілкування, а відбувається фіксація добровільно розкритої інформації, яка втрачає статус таємниці й набуває статусу відкритості.
У клопотанні захисник зазначає про недотримання порядку процедури в якій б на його думку повинен був відбуватись доступ до інформації з мобільних телефонів, водночас мобільні телефони обвинуваченим було розблоковано добровільно.
Як було зазначено вище, під час огляду місця події  ОСОБА_5  розблокував мобільні телефони, чим надав дозвіл працівникам поліції на огляд таких, отже доступ до відповідної інформації не був пов`язаний з подоланням систем логічного захисту, здійснювався за добровільною згодою особи. 27 грудня 2019 року старший оперуповноважений УПН ГУНП у Львівській області майор ОСОБА_21 оглянув вилучений під час огляду місця події 25 жовтня 2019 року мобільний телефон марки "iPhone 6" IMEI: НОМЕР_1 , про що було складено протокол огляду. Також, 28 грудня 2019 року старший оперуповноважений УПН ГУНП у Львівській області майор ОСОБА_21 оглянув вилучений під час огляду місця події 25 жовтня 2019 року мобільний телефон марки "Samsung J2" модель "Galaxy" IMEI1: НОМЕР_17 IMEI2: НОМЕР_10 , про що було складено протокол огляду. 
За таких обставин, суд вважає, що доступ до інформації, що містилась в телефонах  ОСОБА_5 , отримано органом досудового розслідування без порушення вимог КПКУкраїни.
Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, в постанові від 29 листопада 2023 року (справа № 683/642/20).
Щодо тверджень сторони захисту про фактичне затримання  ОСОБА_5  без проведення відповідних процесуальних дій, зокрема складання протоколу про затримання у відповідності до ст. 208 КПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо.
Згідно ч. 2 ст. 34 Закону України "Про Національну поліцію"поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України "Про Національну поліцію"при виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог статті 237 Кримінального процесуального кодексу України.
Статтею 237 КПК України встановлено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність (п. 1, 4, 5, 6. ст. 237 КПК України).
Відтак, в розумінні зазначених положень,  ОСОБА_5  не був затриманий в розумінні ст. 208 КПК України, а перебував на місці огляду до його закінчення в порядку визначеному законом, зокрема ст. 237 КПК України. Водночас, в графі за участю підозрюваного протоколу огляду місця події не вбачається відповідних записів про  ОСОБА_5  в статусі підозрюваного.
Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України), потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). 
Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Органом досудового розслідування дії  ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Однак, такі висновки органу досудового розслідування, на думку суду є не обґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
При досліджені під час судового розгляду доказів в їх сукупності та змісту висунутого обвинувачення, за результатами судового розгляду, керуючись вимогами ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого  ОСОБА_5  обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки це не погіршує становище обвинуваченого, а навпаки. 
До таких висновків суд дійшов з насупних підстав.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.78 року, "Коробов проти України" від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Досліджені та оцінені судом докази є належними та допустимими, а тому покладаються судом в основу вироку.
Разом з тим, під час досудового розслідування кримінального провадження дії обвинуваченого  ОСОБА_5  були кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, однак вказана кваліфікація його дій не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки належними та допустимими доказами, за стандартом доведення "поза розумним сумнівом" мета збуту стороною обвинувачення суду не доведена.
Так, як вже встановлено судом, в судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 в суді показав, що в районі ТЦ « Форум » побачив, як невідома йому особа робила «закладку», так як здогадувався, що це наркотичні засоби, невідома йому особа робила «закладку», так як здогадувався, що це можуть бути наркотичні засоби, в подальшому забрав три згортки, які містились в «закладці», однак про вміст таких йому достеменно відомо не було та вирушив в напрямку площі 700-річчя у м.Львові, де в подальшому його затримали працівники поліції та вилучили вказані «закладки». Також вказав, що раніше вживав наркотичні засоби, у зв`язку з чим проходив відповідне лікування. 
Із копії довідки виданої КНП ЛОР « Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень » від 21.07.2021 року №674 вбачається, що  ОСОБА_5 з 01.07.2021 по 16.07.2021 перебував на лікуванні у КНП ЛОР « Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень ». Діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Вживання пов`язане зі шкодою для здоров`я. Лікування отримував відповідно до стандартів надання наркологічної допомоги хворим (профілактичний комплекс - 2; діагностичний комплекс - 2, 3; лікувальний комплекс - 1; реабілітаційний комплекс - 6; критерії якості -2). Звернувся добровільно. (т. 1 а.с. 185).
Аналізуючи зазначені вище обставин слід зазначити, що один лише об`єм наркотичних засобів та факт їх розфасовки у поліетиленові зіп-пакети, які вилучені у  ОСОБА_5 , не може слугувати беззаперечним доказом мети збуту, оскільки сам  ОСОБА_5  суду показав, що знайшов такі згортки, підозрював, що в них знаходиться, адже вживав наркотичні засоби до того.
Щодо інформації у чатах месенджерів, яка досліджена у судовому засіданні, то слід зазначити, що жодної конкретної інформації яка би беззаперечно свідчила про мету збуту  ОСОБА_5  наркотичних засобів у таких не встановлено. Окрім цього, як зазначив останній у своїх показах, телефонами користувалась також його дружина та такі придбані з рук за недовго до подій, які викладені в обвинувальному акті, а відтак на таких вже могла міститись інформація, що відображена в протоколах огляду телефонів.
Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального судув постанові від 10.12.2020 року (справа № 464/710/18) вказав, що положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.
В свою чергу, на підтвердження таких домовленостей стороною обвинувачення не встановлено та не допитано осіб які раніше придбавали у  ОСОБА_5  наркотичні засоби, зокрема не встановлено осіб, які фігурували у вищезазначених чатах месенджерів, аналіз показань яких дав би можливість в сукупності із іншими даними робити будь-які висновки щодо мети збуту.
Об`єктивною стороною в інкримінованому стороною обвинуваченням кримінальному правопорушення (ч. 2 ст. 307 КК України), зокрема є незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Так, на підтвердження мети збуту наркотичних засобів органом досудового розслідування не проведено аналізу рахунків  ОСОБА_5 , на які би поступали грошові кошти від наркозалежних осіб за придбання наркотичних засобі, разом з тим подібних поступлень на рахунки обвинуваченого не встановлено, виписок з рахунків на дослідження суду не надано.
При стандарті доведення "поза розумним сумнівом" повинні бути виключені будь-які "розумні" сумніви щодо доведеності вини. Але, при цьому версія сторони обвинувачення щодо мети збуту не грунтується на конкретних, чітких, неспростовних та беззаперечних доказах, а базується лише на припущеннях. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тому, оскільки викладена стороною обвинувачення версія щодо мети збуту, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, викликає обгрунтовані сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого, суд зобов`язаний витлумачити такі сумніви на користь останнього.
Водночас, у суду немає сумнівів щодо того, що обвинуваченим  ОСОБА_5  наркотичні засоби були придбані, шляхом знахідки та зберігалися при ньому, виключно для власного вживання без мети збуту і саме цей факт підтверджується комплексом досліджених у судовому засіданні доказів.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, виходячи із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом, аналізуючи здобуті під час судового слідства докази, які є логічними та послідовними по відношенню до обставин події і не викликають сумнівів у їх достовірності, суд приходить до висновку, що обвинувачений  ОСОБА_5  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Доказів як б стверджували протилежне або спростовували викладені обставини судом не встановлено.
Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази, які не викликають у суду сумніву, оскільки вони є належними, бо стосуються обставин, що мають значення для кримінального провадження і є допустимими, отримані у законному порядку, а також є достовірними, оскільки узгоджуються між собою і такими підтверджується, що 25.10.2019 року до 03 години 50 хвилин обвинувачений  ОСОБА_5  незаконно зберігав при собі без мети збуту 31 згорток полімерних пакетів з порошкоподібною речовиною блідо рожевого кольору, яка згідно з висновком експерта №3/1432 є амфетаміном, що є психотропною речовиною обіг, яких обмежено, загальною масою 8,4128 грам, що становить великий розмір, встановлений таблицею, затвердженою Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу».
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого  ОСОБА_5  слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 307 КК України із незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб на ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого  ОСОБА_5  у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Умисні дії  ОСОБА_5 , які виразились у незаконному зберіганні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_5 , згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому  ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, проходив лікування від наркозалежності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його відношення до вчиненого, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи. Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.
Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, карається штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років, відтак, відповідно до ст.12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину.
Відповідно до ч. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12,у загальній частині КК України передбачено випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема у зв`язку із закінченням строків давності. Особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто з 25.10.2019 року, на момент постановлення вироку минуло більше п`яти років.
Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.
На час постановлення вироку, судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним інших злочинів, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч.2 ст.49 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Таким чином, є всі законні підстави для звільнення обвинуваченого  ОСОБА_5 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до ст. 124 КПК України, з  ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути вартість проведення експертизи № 3/1432 від 03.12.2019 р. у розмірі 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн 15 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 309 КК України, ст. 100, 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч (3000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.
Згідно ч. 5 ст. 74 КК України звільнити  ОСОБА_5  від призначеного покарання за ч. 2 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2019 року (№с. 461/8223/19, №п. 1-кс/461/9287/19) на: банківську картку « ПриватБанк » № НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «iPhone 6», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_18 , із встановленою сім-картою мобільного оператора « Київстар » із абонентським номером НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SamsungJ2», темного кольору, IMEI: НОМЕР_19 , НОМЕР_4 із встановленими сім-картками мобільного оператора « Лайфселл » із абонентським номером НОМЕР_5 та мобільного оператора « ВФ Україна » із абонентським номером НОМЕР_6 , а також грошові кошти з різним номіналом в сумі 13241 гривень, які були вилучені згідно протоколу огляду місця події 25.10.2019 року, в період часу з 03:50 години по 04:55 годину, поблизу буд. №2, на пл. 700-річчя Львова у м. Львові - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: 
-банківську картку « ПриватБанк » № НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «iPhone 6», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_18 , із встановленою сім-картою мобільного оператора « Київстар » із абонентським номером НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «SamsungJ2», темного кольору, IMEI: НОМЕР_19 , НОМЕР_4 із встановленими сім-картками мобільного оператора « Лайфселл » із абонентським номером НОМЕР_5 та мобільного оператора « ВФ Україна » із абонентським номером НОМЕР_6 , а також грошові кошти з різним номіналом в сумі 13241 гривень, - повернути ОСОБА_5 за належністю.
-порошкоподібну речовину блідо-рожевого кольору (психотропна речовина амфетамін), яка знаходиться в спец. Пакеті МВС експертна служба №2910021 - знищити.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1