Справа № 297/2997/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого Собослой Г.Г.
суддів Кожух О.А., Мацунич М.В.,
з участю секретаря Голубєвої Є.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович, на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2025 року у справі № 297/2997/25 (Головуючий: Фейір О.О.), -
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах, якого діяв адвокат Федьків В.Б., звернувся в суд із заявою, де заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби про встановлення особи та факту проживання на території України. 
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2025 року заяву адвоката Федьків В.Б. в інтересах ОСОБА_1 , де заінтересована особа: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби про встановлення особи та факту проживання на території України - залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах, якого діяв адвокат Федьків В.Б., ставиться питання про скасування ухвали як постановленої з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає, що ухвалою Берегівського районного суду від 19.09.2025 провадження у справі вже було відкрито та справу призначено до розгляду по суті, а тому підстав для залишення заяви без руху, а відтак і без розгляду, не існувало. Решта доводів апеляційної скарги стосується суті спору та оцінці на цій стадії не підлягає.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Вирішуючи питання про прийняття до розгляду заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди враховують їх відповідність загальним та спеціальним вимогам, визначеним ЦПК України.
Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено спеціальні підстави для відмови у відкритті провадження або залишення заяви без розгляду - якщо з заяви вбачається або під час розгляду виявляється спір про право. 
Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено : 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;  2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;  3) докази, що підтверджують факт.  2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення фактів повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми заяви (ст. 175 ЦПК України), так і спеціальним вимогам щодо її змісту (ст. 318 ЦПК України). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до (ст. 185 ЦПК України) постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. Таким чином, підставою для залишення заяви без руху є лише формальна відсутність у ній зазначених відомостей — але не недостатність або сумнівність наданих доказів, оцінка яких є прерогативою суду під час розгляду справи по суті.
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2025 року заяву залишено без руху з посиланням на те, що додана до заяви довідка Бадалівського старостинського округу №142 від 17.05.2023 стосується особи з прізвищем ОСОБА_2 , тоді як заявником є ОСОБА_1 , доказів тотожності цих осіб не надано, а також не надано доказів звернення до Західного міжрегіонального управління ДМС із заявою про ідентифікацію та відмови у її задоволенні.
На виконання ухвали від 03 грудня 2025 року представником заявника подано заяву про усунення недоліків, в якій він послався на документи, що вже були додані до первісної заяви, а саме: рішення про тимчасову відмову у оформленні паспорта громадянина України на підставі підпункту 5 пункту 100 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 з роз`ясненням права на звернення із заявою про встановлення належності до громадянства України за наявності відповідного рішення суду; інформацію з ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області разом із копією заяви про видачу паспорта.
Однак суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 11 грудня 2025 року про залишення заяви без розгляду, вийшов за межі своїх процесуальних повноважень на цій стадії та фактично надав оцінку доказам по суті справи — встановив невідповідність довідок, дійшов висновку про непідтвердженість тотожності осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також відхилив посилання представника на описку в документах як недоведене. 
Разом з тим, відповідно до вимог статей 89, 263, 315 ЦПК України, питання щодо тотожності осіб, належності та достовірності наданих документів, а також достатності доказів для підтвердження заявленого факту, є предметом розгляду справи по суті.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, висновок про доведеність чи недоведеність юридичного факту може бути зроблений судом виключно за результатами дослідження всієї сукупності доказів у їх взаємозв`язку в судовому засіданні. Саме під час розгляду справи по суті суд з`ясовує, чи дійсно цей факт породжує юридичні наслідки та чи підтверджується він наявними у справі доказами, що виключає можливість оцінки доказів на стадії вирішення процедурних питань.
З огляду на вищезазначене, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду з наведених в ухвалі підстав є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права.
Керуючись ст. 368, ч.. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Федьків Василь Богданович – задовольнити.
Ухвалу судді Берегівського районного суду від 11 грудня 2025 року – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 травня 2026 року.
Головуючий:
Судді: