Справа № 299/6217/25
Провадження № 2/723/1337/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м.Сторожинець
Сторожинецький районний суд 
Чернівецької області в складі:
головуючого судді    Бужори В.Т.
при секретарі судових засідань Чікал І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" в особі представника позивача Кудіна Анастасія Вячеславівна до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
Кудіна Анастасія Вячеславівна в інтересах ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 15.02.2019 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 276137484 (копія кредитного договору з додатками додається).
28 листопада 2018р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Попередній кредитор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 276137484 (копія витягу з Договору відступлення права вимоги додається).
03.01.2019р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 20190103 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (копія витягу з Договору факторингу додається).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до Договору факторингу № 20190103 (витяг з Реєстру прав вимоги № 7 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14350,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9350,00 грн. - заборгованість по відсоткам.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 26.12.2019 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 276137484 в розмірі 14350,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9350,00 грн. - заборгованість по відсоткам та судові витрати. 

Провадження у справі відкрито 26.01.2026 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про день, час та місце проведення судового засідання.

Представник відповідача Білак М.М. надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач відповідач заперечує факт укладення між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору №276137484 від 15.02.2019 року, оскільки жодних дій, спрямованих на виникнення правовідносин з кредитування, не вчиняв, що підтверджується тією ж копією укладеного кредитного договору, який не містить власноручного підпису відповідача і представника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також не містить жодних відомостей про погодження його умов.
Позивачем в якості додатку до позовної заяви долучено вищевказані договори факторингу не в повному обсязі, адже, по-перше, після аркушу №1 договору №28/1118-01 від 28.11.2018 року, який закінчується п.2.2., одразу слідує його остання сторінка, що розпочинається п.11.7, після аркушу №3 договору №20190103 від 03.01.2019 року, який закінчується п.5.1.3., одразу слідує його остання сторінка, що розпочинається п.11.9, а, по-друге, позивачем не надано усіх додатків, що передбачені пунктами 12 зазначених договорів.
Звертає увагу суду, що на підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитним договором №276137484 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» не надано Реєстри прав вимог, Акти прийому-передачі реєстру боржників до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №20190103 від 03.01.2019 року, які є невід`ємною частиною вищевказаних договорів, а також не надано доказів на підтвердження оплати за відповідними договорами.
У наданих до позовної заяви додатках відсутні докази, які б доводили факт отримання відповідачем коштів від первинного кредитора та водночас підтверджували наявність у нього заборгованості перед позивачем.
Жодних повідомлень про відступлення права грошової вимоги ні від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні від ТОВ «Таліон Плюс», ні від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» відповідач не отримував.
Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник відповідача Білак М.М. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у письмових поясненнях. 

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи встановлено, що 15.02.2019 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 276137484 (копія кредитного договору з додатками додається).
28 листопада 2018р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Попередній кредитор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 276137484 (копія витягу з Договору відступлення права вимоги додається).
03.01.2019р. між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 20190103 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (копія витягу з Договору факторингу додається).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 7 від 26.12.2019 до Договору факторингу № 20190103 (витяг з Реєстру прав вимоги № 7 додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14350,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9350,00 грн. - заборгованість по відсоткам.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 26.12.2019 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов?язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов?язання.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке.
Додана до позову копія укладеного кредитного договору №276137484 від 15.02.2019 року, не містить власноручного підпису відповідача і представника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також не містить жодних відомостей про погодження його умов та, відповідно, підписання відповідачем і представником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в один зі способів, що передбачені чинним цивільним законодавством.
Позивач обгрунтовує виникнення свого права вимоги до відповідача укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, а також укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» договором факторингу №20190103 від 03.01.2019 року.
Проте надані представником копії суд не може розцінювати як витяги з договорів та вважати їх допустимими доказами у справі, оскільки вони лише фрагментарно висвітлюють суть вищевказаних договорів.
Так, згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Разом з тим, як слідує з доданих до позовної заяви матеріалів, кредитний договір №276137484 укладений між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 15.02.2019 року, у той час як Договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» датований 28.11.2018 року, а Договір факторингу №20190103 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» датований 03.01.2019 року.
З доданих позивачем доказів, зокрема, копій Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №20190103 від 03.01.2019 року вбачається, що його сторонами фактично здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а потім у ТОВ «Таліон Плюс», до відповідача ОСОБА_1 , на момент укладення Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №20190103 від 03.01.2019 року не існувало.
Отже, оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися лише щодо дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав, то договір факторингу де-юре є похідним від кредитного договору, а відтак договір факторингу не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким це право вимоги відступається.
З наведених вище підстав, суд доходить висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт переходу до нього права грошової вимоги до відповідача.
Зважаючи на викладене, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту, вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17).
Як зазначає Верховний Суд у постанові Великої Палати від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20, відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управлений на таке відступлення суб`єкт. А тому за загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
На підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитним договором №276137484 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» суду не надано Реєстри прав вимог, Акти прийому-передачі реєстру боржників до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року та №20190103 від 03.01.2019 року, які є невід`ємною частиною вищевказаних договорів, а також не надано доказів на підтвердження оплати за відповідними договорами.
Також відсутні докази, які б доводили факт отримання відповідачем коштів від первинного кредитора та водночас підтверджували наявність у нього заборгованості перед позивачем.
Як зазначив Верховний Суд у постанові в справі № 200/5647/18 від 16 вересня 2020 року, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 
Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 4 липня 2018 року, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У наданих до позовної заяви додатках відсутні докази про рух коштів на рахунку відповідача, а також платіжні документи про здійснення платежу за відповідними банківськими реквізитами.
Позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач, дійсно, отримав грошові кошти від первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з постановою Верховного суду України у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №276137484 від 15.02.2019 року.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, не є достовірними та обґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи обставини справи, на підставі ст.ст. 526, 530, 546, 554, 1054, 1055 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 81, 83, 141, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів" в особі представника позивача Кудіна Анастасія Вячеславівна до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

СУДДЯ: