Єдиний унікальний номер 607/3027/26
Номер провадження 2/599/299/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В. Г., за участю секретаря судового засідання Грицай О.П., представника позивача Яворського Андрія Васильовича, розглянувши в м. Зборові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування -Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради,
ВСТАНОВИВ:
короткий зміст позовних вимог: позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Яворського Андрія Васильовича звернувся в суд до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 серпня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, який розірвано 03 березня 2017 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
За час шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 30 березня 2010 року, актовий запис №705. 
17 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2016 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. 
На виконання. рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 у справі №607/9004/16-ц, судом 06.10.2016 видано виконавчий лист №607/9004/16-ц та 31 липня 2018 головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління. юстиції у Тернопільській області Слишик О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_6. 
Згодом ОСОБА_3 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалось внаслідок того, що кожен має різні погляди на сім`ю. Між ними часто виникали суперечки та непорозуміння. Вона вважає, що подальше сімейне життя і збереження, шлюбу суперечить її інтересам та просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує категорично. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2017 року позов задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського. управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис за №1303.
08 лютого 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М.І. винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 10 квітня 2019 року, що видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 629. 
03 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_6, у зв`язку із смертю стягувача. 
Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 залишився на утриманні бабусі зі сторони померлої матері - ОСОБА_6 , вони проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать довідка №16 від 27.01.2026 року, видана ПП "Благоустрій". 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2025 року в справі №607/9004/16-ц, провадження №6/607/125/2025 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про заміну сторони стягувача у виконавчому листі та видачу його дублікату - задоволено. Замінено стягувача у виконавчому листі, у справі №607/9004/16-ц (боржник ОСОБА_2 ), який видавався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 жовтня 2016 року про стягнення із ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи із 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягувача - ОСОБА_3 замінено на ОСОБА_1 та видано дублікат виконавчого листа № 607/9004/16-Ц. 
08 жовтня 2025 року подано заяву про примусове виконання рішення суду Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням прийняти до виконання виконавчий лист №607/9004/16-Ц. 
14 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79326345 з виконання виконавчого листа №607/9004/16-ц. 
Станом на день подання позову про позбавлення батьківських прав, з 2019 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів 108483,87 грн, що підтверджено офіційним розрахунком державного виконавця від 18 листопада 2025 року. 
Наявність такої заборгованості свідчить про систематичне ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо матеріального утримання дитини та підтверджує той факт, що батько не бере жодної участі у житті та вихованні сина, у тому числі в період складної життєвої ситуації, пов`язаної із втратою дитиною матері. Усі обов`язки щодо утримання, догляду та виховання ОСОБА_7 фактично здійснювалися та здійснюються його бабусею, яка і до теперішнього часу забезпечує дитині належні умови проживання, виховання та розвитку. 
Відповідач протягом останніх років жодного разу не бачив сина, не цікавився станом його здоров`я, умовами проживання, потребами та розвитком дитини, не надавав та не надає жодної фінансової чи іншої допомоги на його утримання. 
У заходах, пов`язаних з освітнім процесом та студентським життям ОСОБА_8 батько участі не брав, на урочистих заходах була присутня бабуся, а з питань навчального процесу із класним керівником контактували бабуся та старший брат. Батько ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , не відвідував жодного разу навчальний заклад, не цікавився питаннями, пов`язаними із навчанням, свого сина. 
Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в їх сукупності, свідчать про вольове, свідоме та тривале ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Поведінка відповідача характеризується повним самоусуненням від участі у житті дитини, відсутністю будь-якої турботи про її фізичний, моральний та духовний розвиток, а також систематичним невиконанням обов`язку щодо її утримання. Таке свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками свідчить про відсутність у нього належного та відповідального ставлення до ролі батька, небажання брати участь у вихованні дитини та забезпеченні її інтересів. Вказані дії (бездіяльність) не є поодинокими чи тимчасовими, а мають тривалий та системний характер. 
За таких обставин поведінка відповідача відповідає ознакам ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України та є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав, що, з огляду на обставини справи, відповідає найкращим інтересам дитини. 
Таким чином з метою захистів своїх інтересів ОСОБА_1 звернувся в суд з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Зборівського суду Тернопільської області від 11 березня 2026 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання о 09:00 год 02 квітня 2026 року, однак, підготовче судове засідання відкладено на 09.30 год 12 травня 2026 року, в зв`язку з неявкою відповідача, який належно повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надіслання поштою судової повістки, розміщенням інформації щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою http://zbv.te.court.gov.ua. Відзив та заперечення на позов не подавав. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки поштовим відправленням за зареєстрованою адресою його місця проживання. 
Представник позивача - адвокат Яворський А. В. заявлені вимоги в суді просив заявлені вимоги задовольнити, з підстав викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи в зв`язку неявкою відповідача.
На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , що затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 травня 2026 року №616, який зроблено як в найкращих інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 . Представник третьої особи клопотав цивільну справу розглядати без присутності представника управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради за наявними матеріалами справи.
Ухвалою суду справу призначено до розгляду по суті. 
Встановлені судом обставини. 
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив: між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 27 серпня 2009 року зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зроблено актовий запис №1303. 
У даному шлюбі в подружжя народився син: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30 березня 2010 року, актовий запис №705. 
17 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до відповідача про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовуючи позовні вимоги вона зазначила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно. 
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року в цивільній справі №607/9004/16-ц, яке 06 грудня 2016 року набрало законної сили, позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином вказаним вище судовим рішенням встановлений обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина та визначено їх розмір.
На виконання даного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 жовтня 2016 року виданий виконавчий лист №607/9004/16-ц, строк пред`явлення якого до виконання: до досягнення дитиною повноліття. 
Постановою головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління. юстиції у Тернопільській області Слишик О.М. 31 липня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_6. 
Крім цього, ОСОБА_3 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалось внаслідок того, що кожен має різні погляди на сім`ю, між ними часто виникали суперечки та непорозуміння. Вона вважає, що подальше сімейне життя і збереження, шлюбу суперечить її інтересам та просить його розірвати, проти примирення заперечує категорично. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2017 року в цивільній справі, яке 11 квітня 2017 року набрало законної сили, позов задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського. управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис за №1303. 
08 лютого 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою М.І. винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 
10 квітня 2019 року ОСОБА_10 - мати позивача померла, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 квітня 2019 року, що видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 629. 
03 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_6, у зв`язку із смертю стягувача. 
Позивач ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_5 залишився на утриманні бабусі зі сторони померлої матері - ОСОБА_6 , та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №16 від 27 січня 2026 року, видана ПП "Благоустрій". 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2025 року в справі №607/9004/16-ц, провадження №6/607/125/2025, яка 22 серпня 2025 року набрала законної сили, задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікату виконавчого листа. 
Крім цього, замінено стягувача у виконавчому листі №607/9004/16-ц, який виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 жовтня 2016 року про стягнення із ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн щомісячно, починаючи із 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, зокрема, первісного стягувача - ОСОБА_3 замінено на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 та видано дублікат виконавчого листа № 607/9004/16-ц. 
08 жовтня 2025 року представником позивача - адвокатом Семеном Качуром подано заяву про примусове виконання рішення суду Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та пред`явлено до виконання виконавчий лист №607/9004/16-ц. 
14 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №79326345, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №607/9004/16-ц.
Станом на день подання позовної заяви в суд з 2019 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 108483,87 грн, відповідно до розрахунку державного виконавця від 18 листопада 2025 року. 
Наявність заборгованості свідчить про ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо матеріального утримання сина та підтверджує той факт, що батько не бере участі в його житті та вихованні, в період складної життєвої ситуації, пов`язаної із втратою дитиною матері. 
Усі обов`язки щодо утримання, догляду та виховання ОСОБА_7 фактично здійснювалися та здійснюються його бабусею, яка і до теперішнього часу забезпечує дитині належні умови проживання, виховання та розвитку. Відповідач протягом останніх років жодного разу не приходив до сина, не цікавився станом його здоров`я, умовами проживання, потребами та розвитком дитини, не надавав та не надає жодної фінансової чи іншої допомоги на його утримання. Наведені обставини засвідчили допитані в суді свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 
Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІV № 20 ім. Руслана Муляра Тернопільської міської ради 15 січня 2026 року представнику позивача надано відповідь №20 на адвокатський запит вих. № 09-01/26-2 від 09 січня 2026 року, де зазначено наступну інформацію: батько ОСОБА_15 , у заходах, пов`язаних з освітнім процесом та шкільним життям, тобто урочистих, організаційних, святкових та виховних участі не брав; батько ОСОБА_15 до класного керівника та адміністрації школи з питань, що стосуються, освітнього процесу, поведінки, успішності та виховання свого сина, не звертався; навчанням та успішністю учня ОСОБА_8 цікавилася бабуся, яка регулярно підтримувала зв`язок з класним керівником, відвідувала батьківські збори та позакласні заходи. 
Листом №01.1-04/92 від 21 січня 2026 року КНП "Центр первинної медико - санітарної допомоги Тернопільської міської ради» надано відповідь на адвокатський запит вих. № 09-01/26-4 від 09 січня 2026 року, в якому зазначено: "Дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає в АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в лікаря педіатра амбулаторії загальної практики сімейної медицини №16 КНП «ЦПМСД» ТМР. На прийом до лікаря - педіатра з приводу захворювань та профілактичні огляди, проведення профілактичних щеплень дитину завжди супроводжує бабуся (мати померла). Інформовані згоди на проведення щеплень дитині підписані бабусею.. Зі слів лікаря педіатра батько дітей ОСОБА_2 на прийом до лікаря дитину не супроводжує та станом здоров`я дитини усно, письмово та по телефону в лікаря педіатра не цікавився."
Згідно відповіді №2/19-26 від 15 січня 2026 року Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» на адвокатський запит вих. № 09-01/26-3 від 09.01.2026 року, вказано наступне: "За період навчання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у ВСП «ТФК ТНТУ» із куратором групи ТР - 104 ОСОБА_16 контактували з питань навчального процесу бабуся та старший брат, батько на контакт не виходив. У заходах, пов`язаних з освітнім процесом та студентським життям ОСОБА_8 батько участі не брав, на урочистих заходах була присутня бабуся. Батько ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , не відвідував жодного разу навчальний заклад, не цікавився питаннями, пов`язаними із навчанням, свого сина." 
Зазначені обставини, як кожна окремо, так і в їх сукупності, свідчать про вольове, свідоме та тривале ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Поведінка відповідача характеризується повним самоусуненням від участі у житті дитини, відсутністю будь-якої турботи про її фізичний, моральний та духовний розвиток, а також систематичним невиконанням обов`язку щодо її утримання. Таке свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками свідчить про відсутність у нього належного та відповідального ставлення до ролі батька, небажання брати участь у вихованні дитини та забезпеченні її інтересів. Вказані дії не є поодинокими чи тимчасовими, а мають тривалий та системний характер, що підтверджується зібраними у справі доказами. 
За таких обставин поведінка відповідача ОСОБА_2 відповідає ознакам ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України та є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав, що, з огляду на конкретні обставини справи, відповідає найкращим інтересам дитини.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 06 травня 2026 року №616 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Так, 25 березня 2026 року працівниками органу опіки і піклування - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з яким за даною адресою проживають ОСОБА_1 (дитина), ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 (бабуся по лінії матері), ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 (рідний брат по лінії матері), ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 (рідна сестра по лінії матері), ІНФОРМАЦІЯ_8 . Квартира розміщена на 9 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 2 кімнат, загальною площею 47 кв. м.. Умови проживання задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, квартира мебльована, є необхідні речі побуту та вжитку. Для дітей виділено місця для сну, робоче місце, шкільне приладдя, одяг, взуття відповідно до віку та сезону. Неповнолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вказав, що бажає позбавити батьківських прав батька, оскільки він протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере будь якої участі у його житті, не цікавиться успіхами у навчанні чи станом здоров`я, не сплачує аліменти. Повідомив, що більше п`яти років ОСОБА_2 відсутній у його житті. Хлопчик востаннє бачився із батьком більше двох років тому. На засіданні комісії з питань захисту справ дитини рідний брат дитини (по лінії матері) ОСОБА_12 зазначив, що батько ОСОБА_9 з 2019 року систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина. Усі обов`язки щодо утримання, догляду та виховання ОСОБА_9 фактично здійснюються бабусею та братом. ОСОБА_2 протягом останніх років жодного разу не бачив сина, не цікавився станом його здоров`я, умовами проживання, потребами та розвитком дитини, не надав та не надає жодної фінансової чи іншої допомоги на утримання ОСОБА_9 . Батько дитини, ОСОБА_2 , на засідання комісії з питань захисту прав дитини не, з`явився. Про час, дату та місце проведення засідання комісії повідомлявся у встановленому порядку. Письмових пояснень щодо вирішення даного спору не направив. Під час телефонної розмови батько повідомив, що орендує помешкання у АДРЕСА_2 . Щодо позбавлення батьківських прав заперечує. Стверджує, що бабуся по лінії матері чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином, налаштовує дитину проти нього. ОСОБА_2 вказав, що спілкується із сином та матеріально його забезпечує. Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З огляду на викладене, можна дійти висновку, що батько життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання дитини, матеріально не допомагає. 
У постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Також Верховний Суд зауважив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Таким чином, слід констатувати безумовне право батьків на виховання дитини, однак у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. 
Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, керуючись ч. 5 ст. 19, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. 
В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Сімейним Кодексом України.
Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 
За змістом ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Оцінюючи обставин справи суд виходить з того, що на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Конвенція ООН ч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини, матеріально сина не забезпечує, виховання та навчання йому не надає, а тому підлягає позбавленню батьківських прав.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід стягнути з відповідача. 
Керуючись ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , понесені судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене сторонами в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 15 червня 2026 року.

Суддя Зборівського 
районного суду        В. Г. Чорна