КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа: № 752/24702/24 Головуючий у суді першої інстанції: ТокманЮ.Ф.
Провадження № 33/824/3043/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Балацька Г.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03листопада 2025року	м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

захисника - адвоката Ткач Ю.М.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке міститься в апеляційній скарзі, таапеляційну скаргу захисника Ткач Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановоюОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягненняза вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1.000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом визнано доведеним те, що 25.10.2024 о 22 год.22хв. м. Києві по вул. Володимира Брожка, 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом"OpelAstra", державний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішення суду, захисник Ткач Ю.М.першочергово поставила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.03.2025, в апеляційній скарзі просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20.03.2025 скасувати, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог,захисник вказує, що ОСОБА_1 у той день та за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, дійсно керував транспортним, здійснив зупинку транспортного засобу та його паркування.Вказує, що в порушення ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 не проінформували про причину зупинки транспортного засобу.
Працівниками поліції не повідомлено, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 та проігнорувано пояснення ОСОБА_1 про вживання ним лікарського засобу "Аміксин", який не є ані наркотичним засобом, ані лікарським засобом, який знижує увагу та швидкість реакції.
Захисник зазначає, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 прослідувати до закладу охорони здоров'я задля проведення огляду на стан сп'яніння за 10-15 хвилин до початку комендантської години, у чому ОСОБА_1 був вимушений відмовити.
Вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніннянаступає аналогічна відповідальність, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Ткач Ю.М. на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.03.2025, перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, переглянувши диск з відеозаписом досліджуваних подій, слід дійти наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про повернення цього строку. 

З метою збереження права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.03.2025 для можливості захисту своїх прав та інтересів, оскільки апеляційна інстанція в справах про адміністративне правопорушення є кінцевою інстанцією, суд доходить до висновку про можливість поновлення ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним стосовно ОСОБА_1 , винність якого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, підтверджується дослідженими і оціненими у сукупності доказами в справі.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух? (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№158976від 25.10.2024 про те, що в зазначений деньо 22 год.22хв.в м. Києві по вул. Володимира Брожка, 21, водій ОСОБА_1 керував авто "OpelAstra", державний номерний знак НОМЕР_1 , та мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, блідий колір обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме: - інспектором роти № 11 батальйону № 3 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП капітаном поліції Волковим Т.А.

В суді апеляційної інстанції захисник Ткач Ю.М. підтвердив доводи, викладені в апеляційній скарзі, зазначив, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля в той день, їхав додому, зупинився та припаркував вказаний автомобіль.

З наявного у матеріалах справи відеозапису подій, зафіксованих на нагрудну камеру, вбачається, що працівники поліції підходять до транспортного засобу, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 не надає для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оскільки, з його слів, воно знаходиться вдома.
Працівник поліції вказує, що його зупинили оскільки при повороті він не заздалегідь увімкнув покажчик повороту та різко виконав маневр зміни напрямку руху, на що ОСОБА_1 повідомив, що як побачив вільне місце для паркування, одразу туди завернув.
Під час поверхневого огляду автомобіля працівниками поліції було знайдено речовину, схожу на наркотичний засіб "канабіс".
На запитання як давно він- ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби, відповів "декілька днів тому".
ОСОБА_1 було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп'яніння та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі охорони здоров'я у лікаря нарколога, повідомлено про відповідальність за відмову від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено із правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень вимог ст. 266 КУпАП, які б могли слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 - не вбачається.

За таких обставин, доводи захисника Ткач Ю.М. в апеляційній скарзі про те, ОСОБА_3 не повідомлено причину зупинки, передбачену ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", не повідомлено які саме ознаки наркотичного сп'яніння у нього виявлені та не роз'яснено відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння є голослівними та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у справі, а тому не заслуговують на увагу.
Окремо слід зазначити, що доводи захисника про поважність відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння через те, що на момент такої вимоги залишалося 10-15 хвилин до комендантської години, не заслуговують на увагу, оскільки дія комендантської години не звільняє водія від обов`язку виконати пункт 2.5 Правил дорожнього руху України та на законну вимогу поліцейського пройти такий огляд.

При цьому, варто зазначити, що згідно з п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими Міністерством охорони здоров?я України і Міністерством внутрішній справ України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою наявних технічних засобів.
Зафіксовані відеозаписами обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, працівник поліції, враховуючи процесуальну поведінку водія транспортного засобу та наявність підозри в тому, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння і не може бути допущений до керування транспортним засобом без проходження відповідного огляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Загалом порядок, процедура та особливості проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду та оформлення результатів такого огляду визначається: 
- положеннями ст. 266 КУпАП;
- Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 1413/27858 від 11.11.2013, з послідуючими змінами (далі по тексту Інструкція); 
- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України за № 1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами (далі по тексту Порядок); 
- Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України за № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1408/27853 від 10.11.2015, з послідуючими змінами (далі по тексту Інструкція 2).
За п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції (наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надається право проведення такого огляду та стан сп?яніння, перелік яких затверджується Міністерством охорони здоров?я України, Міністерством охорони здоров?я Автономної республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров?я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, як вказує норма п. 1 розділу ІІІ Інструкції.

За наведеним, в сукупності, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вкотрезаконодавством України посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що покладає на водіїв і додаткові зобов`язання під час дії воєнного стану, введеногоз 24.02.2022 на підставі УказуПрезидентаУкраїнивід 24.02.2022 за№ 64/2022 "ПровведеннявоєнногостанувУкраїні", щонабравчинностіодночаснознабраннямчинностіЗаконуУкраїни"ПрозатвердженняУказуПрезидента"ПровведеннявоєнногостанувУкраїні"№ 2102-ІХвід 24.02.2022, зподальшимйогопродовженням.

Притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За підсумками вищевикладеного, апеляційна скарга захисника Ткач Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Ткач Ю.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Ткач Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 рокустосовно  ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька