СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Харків Справа №922/302/26

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Васильєв Є.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.,
при секретарі Горюшко В.С., 
за участю представника позивача – адвоката Єгорова В.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у місті Харкові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (вх. №979 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 у справі №922/302/26 (суддя Жигалкін І.П., повне судове рішення складено 16.04.2026)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків 

про стягнення 5 729 394,43 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Стисле викладення історії справи 
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (надалі – ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") 30 січня 2026 року звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (надалі – КЕВ м. Харків) загальної суми коштів у розмірі 5 729 394,43 грн, з яких: основний борг у розмірі 4 653 085,21 грн, пеня у розмірі 866 287,21 грн, три проценти річних у розмірі 87 593,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 122 428,66 грн, а також судові витрати. Позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 19-7133/24-БО-Т від 10.10.2024 в частині своєчасної та повної оплати за спожитий природний газ.
1.2. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначаючи, що КЕВ м. Харків є неприбутковою бюджетною установою, фінансування якої здійснюється з державного бюджету в межах затвердженого кошторису. Невиконання зобов`язань з оплати відбулось з незалежних від КЕВ м. Харків обставин та було зумовлено затримкою бюджетного фінансування внаслідок повномасштабної військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим відповідач просив суд зменшити розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на 90%.
1.3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задоволено повністю, стягнуто з КЕВ м. Харків на користь позивача загальну суму коштів у розмірі 5 729 394,43 грн (де: основний борг у розмірі 4 653 085,21 грн, пеня у розмірі 866 287,21 грн, три проценти річних у розмірі 87 593,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 122 428,66 грн), а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 68 752,73 грн.
1.4. Суд першої інстанції, встановивши факт неналежного виконання КЕВ м. Харків своїх зобов`язань за договором постачання природного газу та наявність заборгованості, розмір якої не спростовано належними та допустимими доказами, дійшов висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення боргу разом з пенею, інфляційними втратами та 3% річних. Також місцевий господарський суд не вбачав підстав для зменшення штрафних санкцій, оскільки відповідач сплатив 62,04% загальної вартості поставленого газу, а розмір пені становить лише 18,62% від суми несвоєчасно сплаченого основного боргу, що не свідчить про надмірне фінансове навантаження на відповідача. 

2. Межі апеляційного перегляду та узагальнені доводи апеляційної скарги
2.1. Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, відповідач 28 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції від 02.04.2026 по справі №922/302/26 скасувати в частині задоволених судом позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 866 287,21 грн та ухвалити нове рішення, яким зменшити задоволення позовних вимог зі стягнення пені на 90 %. 
2.2. Апелянт в апеляційній скарзі стверджує таке:
2.2.1. суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не врахував надані у відзиві та клопотанні Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків пояснення, відповідно до яких відповідно до яких невиконання грошових зобов`язань зумовлене незалежними від КЕВ м. Харків обставинами: значним навантаженням на державний бюджет в умовах воєнного стану та відсутністю фінансування з боку розпорядників коштів вищого рівня.
2.2.2. внаслідок повномасштабного вторгнення чисельність військових частин на території Харкова та Харківської області суттєво зросла, що спричинило збільшення фактичного споживання понад затверджені кошторисні показники.
2.2.3. неможливість внесення змін до кошторису протягом бюджетного року збільшує фактичну заборгованість та унеможливлює її своєчасне погашення. Стягнення пені в розмірі 866 287,21 грн у повному обсязі створить додаткове фінансове навантаження на КЕВ м. Харків та призведе до зменшення витрат на загальні поточні потреби військових частин. 
2.3. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неповністю було з`ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення справи, посилається на судову практику Верховного Суду. 

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
3.1. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 07.05.2026 подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на відсутність виключних та достатніх підстав для зменшення неустойки, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач стверджує, що зменшення розміру пені суперечить принципам розумності, справедливості та добросовісності, що призведе до зловживання правами з боку боржника.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції
4.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026 в порядку, регламентованому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, визначено склад суду у справі: головуючий (суддя-доповідач) Васильєв Є.О., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О. 
4.2. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №917/92/26 за апеляційною скаргою КЕВ м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 у справі № 922/302/26. Призначено справу до розгляду на 02.06.2026 о 15:15.
4.3. В межах визначеного ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження строку позивач надав відзив на апеляційну скаргу, зміст якого наведено у пункті 3.1 постанови. 
4.4. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 задоволено клопотання представника ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" Єгорова Валерія Сергійовича про участь в судовому засіданні, призначеному на 02.06.2026 о 15:15, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням ним власних технічних засобів.
4.5. В судовому засіданні 02.06.2026 брав участь представник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" – Єгоров В.С. Представник КЕВ м. Харків в судове засідання 02.06.2026 не з`явився, станом на дату та час судового засідання заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. Східний апеляційний господарський суд розпочав розгляд справи в судовому засіданні 02.06.2026 за відсутності представника відповідача, оскільки ухвалою суду від 04.05.2026 явку учасників справи в судове засідання визнано необов`язковою.

5. Фактичні обставини справи, встановлені судом
5.1. Між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», EIC-код 56X93000010610X (Постачальник) та КЕВ міста Харків, EIC-код 56XS00007PN7S005 (Споживач) було укладено договір № 19-7133/24-БО-Т постачання природного газу від 10.10.2024 (далі – Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору (а.с 13-23). Зазначений договір було уточнено додатковими угодами №1 від 10.10.2024, №2 та №3 від 18.03.2025 (а.с.24, 27, 28-30)
5.2. Сторони домовились, що Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2024 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 710 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2024 року – 38,00; листопад 2024 року – 93,00, грудень 2024 року- 149,00; січень 2025 року- 155,00; лютий 2025 року 123,00; березень 2025 року 111,00; квітень 2025 року 41,00 (пункт 2.1 Договору).
5.3. Згідно з пунктом 3.5. Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідач зобов`язується надати позивачу не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (підпункт 3.5.1 пункту 3.5 Договору).
5.4. На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник, за умовами підпункту 3.5.2 пункту 3.5. Договору, протягом 3-х робочих днів готує та надає споживачу по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника, а саме: акт на передачу Обсягу I та акт на передачу Обсягу II.
5.5. Сторони у підпункті 3.5.3 пункту 3.5 Договору погодили, що відповідач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути позивачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3.5.1, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору (підпункт 3.5.4. Договору).
5.6. У пункті 4.1 Договору встановлено, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 договору як Обсяг I встановлюється на період по 30 квітня 2025 року (включно) наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м. газу без ПДВ– 6 183,33 грн, разом з ПДВ – 7420 грн. Крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу на перед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20% – 27,315 грн, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб.м. Всього ціна газу для Обсягу I за 1000 куб.м, з урахуванням тарифу послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн.
5.7. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 Договору як Обсяг II, встановлюється на період по 30 квітня 2025 року (включно) наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ – 13658,33 грн. крім того податок на додану вартість зі ставкою 20%. Крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн. Крім того, ПДВ 20% – 27,315 грн, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.
5.8. Відповідно до пункту 4.1 Договору встановлено, що загальна вартість договору на дату укладання становить 9 009 509,92 грн, крім того ПДВ – 1 801 901,98 грн, разом з ПДВ – 10 811 411,90 грн.
5.9. Пунктом 5.1. Договору, встановлено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору. Споживач маж право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
5.10. За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором (пункт 7.1 Договору).
Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
5.11. На виконання умов Договору ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у період жовтень 2024 року – березень 2025 року здійснило постачання природного газу КЕВ м. Харків на загальну суму 12 256 215,81 грн, що складено відповідні акти приймання-передачі природного газу (а.с. 31-35, 37-40, 42-43, 45-46):
– акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2024 року від 12.11.2024, обсяг споживання газу: 3,47890 тис. куб. м., на суму 57 589,31 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за листопад 2024 року від 30.11.2024, обсяг споживання газу: 18,92597 тис. куб. м., на суму 143 532,42 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за листопад 2024 року від 12.12.2024, обсяг споживання газу: 117,68645 тис. куб. м., на суму 1 948 168,21 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за грудень 2024 року від 13.01.2025, обсяг споживання газу: 18,03791 тис. куб. м., на суму 136 797,48 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за грудень 2024 року від 13.01.2025, обсяг споживання газу: 158,09415 тис. куб. м., на суму 2 617 072,73 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за січень 2025 року від 31.01.2025, обсяг споживання газу: 17,45821 тис. куб. м., на суму 141 107,66 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за січень 2025 року від 12.02.2025, обсяг споживання газу: 145,48947 тис. куб. м., на суму 2 480 973,20 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за лютий 2025 року від 28.02.2025, обсяг споживання газу: 19,31696 тис. куб. м., на суму 156 131,20 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за лютий 2025 року від 11.03.2025, обсяг споживання газу: 174,33518 тис. куб. м., на суму 2 972 867,46 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року від 31.03.2025, обсяг споживання газу: 15,51731 тис. куб. м., на суму 125 420,16 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року від 11.04.2025, обсяг споживання газу: 85,99774 тис. куб. м., на суму 1 466 484,74 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року від 11.04.2025, обсяг споживання газу: 9,94397 тис. куб. м., на суму 169 570,50 грн;
– акт приймання-передачі природного газу за квітень 2025 року від 30.04.2025, обсяг споживання газу: 1,24604 тис. куб. м., на суму 10 071,24 грн.
5.12. Місцевий господарський встановив, що Споживач ухилився від документального оформлення обсягу спожитого природного газу за наступними актами приймання-передачі природного газу:
– акт приймання-передачі природного газу за грудень 2024 року від 13.01.2025, обсяг споживання газу: 158,09415 тис. куб. м., на суму 2 617 072,73 грн (а.с. 35);
– акт приймання-передачі природного газу за лютий 2025 року від 28.02.2025, обсяг споживання газу: 19,31696 тис. куб. м., на суму 156 131,20 грн (а.с. 40);
– акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року від 31.03.2025, обсяг споживання газу: 15,51731 тис. куб. м., на суму 125 420,16 грн (а. с 42);
– акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року від 11.04.2025, обсяг споживання газу: 85,99774 тис. куб. м., на суму 1 466 484,74 грн (а. с 43).
5.13. Відповідач за спожитий природний газ розрахувався частково на суму 7 603 130,60 грн (а.с. 94-112). Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за жовтень 2024 року – березень 2025 року за договором складає 4 653 085,21 грн та не оскаржується в цьому апеляційному провадженні.
5.14. На суму заборгованості позивач здійснив нарахування 3% річних в розмірі 87 593,35 грн, збитків від інфляції в розмірі 122 428,66 грн та пені в розмірі 866 287,21 грн. Наведені у позовній заяві розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені є арифметично вірними та були взяті до уваги місцевим господарським судом.

6. Позиція Суду
Східний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
6.1. Зважаючи на те, що рішення в частині стягнення основного боргу та сум, передбачених статтею 625 ЦК України апелянтом не оскаржується, суд не вбачає підстав для перегляду рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.
6.2. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
6.3. Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність – це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.
6.4. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За приписами частиною першою статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
6.5. Згідно з частиною третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі частини третьої статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру. Висновок щодо застосування норм статті 551 ЦК України неодноразово і послідовно викладався Верховним Судом у низці постанов.
6.6. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, у законодавстві не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).
Зокрема, Верховний Суд зазначав, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтею 551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
6.7. За наслідками розгляду справи №911/2269/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 виклала, зокрема, такі висновки:
"–…. розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків;
– отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання;
– у силу положень статті 3 ЦК України застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора;
– зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частини третьої статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
– у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частини третьої статті 551 ЦК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер;
– категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником;
– чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір (пункт 7.14); і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер (пункти 7.25-7.30);
– а тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду;
– поряд з тим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора – стаття 616 ЦК України, тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду…;
– … індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права".
6.8. У вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій положень статті 551 ЦК України, Суд звертається до наведених вище висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 та наголошує на тому, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
Застосоване у статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).
6.9. Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішення питання щодо зменшення розміру неустойки є виключною дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань, дослідження та оцінки доказів за правилами ГПК України.
При цьому, суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення неустойки. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення неустойки, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236 – 238 ГПК України).
6.10. Стаття 86 ГПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 ГПК України).
6.11. Суд акцентує увагу на тому, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Вимога обґрунтованості судового рішення нерозривно пов`язана з поняттям вмотивованості. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.
У справі "Wagner and J.M.W.L. v. Luxembourg" (заява №76240/01, рішення від 28.06.2007, п.п. 89, 96) ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, включає, зокрема, право сторін судового розгляду подавати будь-які зауваження, які, на їхню думку, стосуються їхньої справи. Метою Конвенції є гарантувати не права, які є теоретичними чи ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це Право можна вважати ефективним, лише якщо зауваження дійсно "почуто" та належним чином враховано судом першої інстанції. Іншими словами, дія статті 6 полягає, серед іншого, в тому, щоб покласти на суд обов`язок провести належний розгляд матеріалів, аргументів і доказів, наданих сторонами.
ЄСПЛ нагадав, що, з одного боку, відхиляючи той чи інший аргумент сторони, суди не зобов`язані пояснювати причини відхилення у кожному випадку. Однак суди повинні давати належні пояснення та відповідь на виклад стороною головних пунктів своєї позиції.
6.12. За обставинами справи, що переглядається, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором постачання природного газу, допустив прострочення сплати, що було підставою для нарахування пені. Звертаючись з клопотанням про зменшення пені, КЕВ м. Харків посилався на недостатність бюджетних асигнувань що унеможливило своєчасну оплату вартості природного газу. Водночас згідно з частиною статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
За змістом частини другої статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентом боржника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
За статтею 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету та відсутністю необхідних коштів, не виправдовують споживача та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
6.13. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та в рішенні від 30.11.2004 у справі Бакалов проти України зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Таким чином, факт фінансування відповідача за рахунок коштів державного бюджету та відсутність або обмеженість бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати поставленого газу та від відповідальності за порушення договірного зобов`язання, що обґрунтовано враховано судом першої інстанції під час ухвалення рішення.
6.14. Місцевий господарський суд також слушно зауважив, що договір укладено в умовах вже існуючого воєнного стану, а отже, обставини збільшення чисельності військових частин та зростання фактичного споживання були відомі КЕВ м. Харків на час укладення договору та планування кошторису.
Суд відхиляє доводи КЕВ м. Харків про те, що стягнення пені в розмірі 866 287,21 грн. призведе до зменшення витрат на поточні потреби військових частин, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження наведених обставин не надано. 
6.15. Судом першої інстанцій здійснено оцінку обставин по справі й відповідні висновки та мотиви викладені в судовому рішенні. Апелянтом не наведено, в чому полягає саме невмотивованість оскаржуваного судового рішення щодо визначення штрафних санкцій та його невідповідність конкретним обставинам цієї справи, інтересам сторін, а також загальним засадам, передбаченим статтею 3 ЦК України.
Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду, і кожний разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення такого питання, виходить із конкретних обставин кожної окремої справи. Висновки суду першої інстанції співпадають із усталеними підходами, які склалися в судовій практиці при вирішенні питання про визначення розміру неустойки, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Правових підстав для втручання в дискреційні повноваження суду першої інстанції щодо визначення розміру пені не встановлено.
6.16. Саме лише посилання відповідача в апеляційній скарзі на рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 та постанову Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19 означених висновків суду не спростовує. Наведені правові висновки вказують на те, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, але за наведених фактичних обставин відсутні підстави розглядати присуджену до стягнення з відповідача неустойку як надмірний тягар для відповідача чи як джерело отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача. 

7. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
7.1. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
7.2. В ході апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 у справі №922/302/26 доводи апеляційної скарги КЕВ м. Харків не знайшли свого підтвердження. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
7.3. З огляду на викладене Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого господарського суду від 02.04.2026 – без змін.

8. Щодо судових витрат
8.1. Зважаючи, що суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, новий розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).
8.2. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до частини першої статті 129 ГПК України покладаються на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 269, 270, пунктом 1 частини першої статті 275, статтями 276, 281 – 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ: 

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 у справі №922/302/26 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Харківської області від 02.04.2026 у справі №922/302/26 залишити без змін. 
3. Судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови в порядку та у випадках, що передбачені статтями 286 – 291 Господарського процесуального кодексу України. 

Повну постанову складено 05.06.2026.

Головуючий суддя Є.О. Васильєв

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков