Справа № 699/427/26
Номер провадження № 2/699/723/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 	м. Корсунь-Шевченківський	

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Мельника А. В., за участю секретаря судового засідання Таран О. В.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

УСТАНОВИВ:

У березні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.07.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№ 2424818044. Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими відповідач ознайомилася до укладення договору та до яких вона приєдналася, підписавши договір) складають єдиний кредитний договір.
23.11.2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5445076573. Цей договір, Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими відповідач ознайомилася до укладення договору та до яких вона приєдналася, підписавши договір) складають єдиний кредитний договір.
На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»), на користь останнього відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами
№ 2424818044 та № 5445076573.
21.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № НІ/11/13-Ф, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договорами № 2424818044 та № 5445076573, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Всупереч умовам кредитних договорів відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект Центр», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 2424818044 у розмірі 11 665,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5 460,75 грн, заборгованість за процентами - 0,12 грн, заборгованість за комісіями - 6 204,89 грн; за кредитним договором № 5445076573 у розмірі 17 391,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 983,98 грн, заборгованість за процентами - 2 007,25 грн, заборгованість за комісіями - 6 400,20 грн.
Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року в розмірі 29 057,19 грн та судові витрати. 
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви позивач просить розглядати справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в її відсутності та згідно з частиною четвертою статті
223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 
15.07.2020 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 36).
15.07.2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2424818044 (а.с. 40).
Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 9 849,14 грн; строк, на який надається кредит, 12 місяців.
Також 15.07.2020 року ОСОБА_1 підписала Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4818044 (а.с. 42).
23.11.2020 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. ).
23.11.2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5445076573 (а.с. 23).
Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 11 636,50 грн; строк, на який надається кредит, 24 місяці.
Також 23.11.2020 року ОСОБА_1 підписала Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5076573 (а.с. 57).
На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», на користь останнього відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договорами № 2424818044 та № 5445076573.
21.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № НІ/11/13-Ф, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 14).
21.12.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та АТ «Таскомбанк» укладено акт прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 року (а.с. 20).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до
 ОСОБА_1 за кредитним договором № 2424818044 від 15.07.2020 року в розмірі 11 665,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5 460,75 грн, заборгованість за процентами - 0,12 грн, заборгованість за комісіями - 6 204,89 грн (а.с. 29).
Згідно з витягом з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до
 ОСОБА_1 за кредитним договором № 5445076573 від 23.11.2020 року в розмірі 17 391,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 983,98 грн, заборгованість за процентами - 2 007,25 грн, заборгованість за комісіями - 6 400,20 грн (а.с. 28).
При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина друга статті 642 ЦК України). 
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором
№ 2424818044 від 15.07.2020 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , за період з 21.12.2023 року до 27.02.2026 року загальна заборгованість відповідача становить 11 665,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5 460,75 грн, заборгованість за процентами - 0,12 грн, заборгованість за комісіями - 6 204,89 грн (а.с. 9).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5445076573 від 23.11.2020 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , за період з 21.12.2023 року до 27.02.2026 року загальна заборгованість відповідача становить 17 391,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 983,98 грн, заборгованість за процентами - 2 007,25 грн, заборгованість за комісіями - 6 400,20 грн (а.с. 8).
Доказів невиконання ТОВ «ФК «ЦФР» своїх зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Таким чином, позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договорами, що підтверджується виписками по особовим рахункам кредитних договорів (а.с. 44-51). Однак відповідач своєчасно не сплачувала грошові кошти для погашення кредитної заборгованості.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ПАТ «Таскомбанк», а в подальшому до ТОВ «Коллект Центр», перейшло право кредитора за кредитними договорами № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняла дій щодо погашення заборгованості за кредитними договорами № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року.
Таким чином, всупереч умов кредитних договорів відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала.
Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами до складу якої входить комісія в розмірі 6 204,89 грн та 6 400,20 грн.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті
12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначений правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд звертає увагу, що умовами кредитних договорів № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року не передбачено сплату відповідачем комісії.
Також сплата відповідачем комісії не передбачена і Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4818044 від 15.07.2020 року, Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР»
№ 5076573 від 23.11.2020 року.
Доказів узгодження ТОВ «ФК «ЦФР» з позичальником при укладенні кредитних договорів № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року сплати комісії матеріли справи не містять.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірність нарахування комісії за кредитними договорами № 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року, внаслідок чого підстави для задоволення вимог ТОВ «Коллект Центр» у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 6 204,89 грн та 6 400,20 грн за вказаними кредитними договорами відсутні.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за кредитним договором № 2424818044 від 15.07.2020 року в розмірі 5 460,87 грн, за кредитним договором № 5445076573 від 23.11.2020 року в розмірі 10 991,23 грн, а всього 16 452,10 грн суду не надано, відповідач не скористалася своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0622660079 від 10.03.2026 року (а.с. 1).
Ураховуючи зазначене, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 507,45 грн (56,62 %).
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою - третьоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд відповідно до статті
17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також застосовує практику Європейського суду з прав людини.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
На підтвердження надання юридичних послуг позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 року № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» і Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 52); заявку на надання юридичної допомоги № 1353 від 01.01.2026 року (а.с. 55); тарифи на послуги Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 54), витяг з акта № 18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року (а.с. 56).
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: надання усної консультації з вивчення документів 4 000,00 грн, кількість витраченого часу 2 год. (вартість 1 год. 2 000,00 грн); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9 000,00 грн, кількість витраченого часу 3 год. (вартість 1 год. 3 000,00 грн).
Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі - 7 360,60 грн (56,62 %).
На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 634, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 272-274, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами
№ 2424818044 від 15.07.2020 року та № 5445076573 від 23.11.2020 року в розмірі 16 452,10 грн (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні десять копійок).
У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1 507,45 грн (одна тисяча п`ятсот сім гривень сорок п`ять копійок) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 360,60 грн (сім тисяч триста шістдесят гривень шістдесят копійок).
Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; Код ЄДРПОУ: 44276926; тел. +38(044) 374-01-51 E-mail: info@collect-center.com.ua.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; засоби зв`язку: НОМЕР_2 електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Повний текст виготовлено 30.06.2026 

Суддя	Мельник А.В.