Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
25 червня 2026 року Справа № 520/11599/26 

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А,м. Київ, 03051, код ЄДРПОУ 08803498), третя особа - Київський інститут Національної гвардії України (вул. Оборони Києва, 7, м. Київ, 03179, ЄДРПОУ: 44633214) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Національної гвардії України у звільненні з військової служби ОСОБА_1 відповідно до поданого ним рапорту.
- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на підставі поданого ним рапорту.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.
Відповідач надав відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.
Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Полковник ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем Національної гвардії України, проходить військову службу за контрактом, укладеним 27.05.2024 строком на три роки. З 23.08.2024 року по теперішний час займає посаду доцента кафедри фізичного виховання, спеціальної фізичної підготовки і спорту Київського інституту Національної гвардії України.
11 грудня 2025 року позивач звернувся по команді до Начальника кафедри фізичного виховання, спеціальної фізичної підготовки і спорту Київського інституту Національної гвардії України із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби у запас у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком, особою з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Разом із зазначеним рапортом було подано такі документи: Паспорти ОСОБА_1 (позивача) та ОСОБА_2 (батька позивача); Копію свідоцтва про народження позивача; Копію довідки МСЕК серії 2-98 ХАР № 018763 від 26.10.1998 та Висновок Лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я щодо ОСОБА_2 .
Як слідує зі змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 2-98 ХАР № 018763 від 26.10.1998, ОСОБА_2 встановлено II групу інвалідності безстроково.
Згідно довідки ЛКК № 1743 від 03.12.2026 ОСОБА_2 рекомендовано надання поліативного догляду вдома.
Довідкою ЛКК КНП «Міська поліклініка № 26» Харківської міської ради № 260 від 11.02.2026 визначено потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді.
За заявою ОСОБА_1 від 08.01.2026 складено Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця № 9/ВП від 12.01.2026, який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У вказаному Акті обстеження сімейного стану військовослужбовця зазначено інформацію про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання), а саме: у графі родинні зв`язки особи, за якою здійснюється догляд (утримання) першого ступеня споріднення - син; другого ступеня споріднення - відсутні.
Також вказано, що в ході перевірки виявлено: дружина – ОСОБА_3 (1945 р.н., пенсіонер за віком, перебуває під медичним наглядом); онук – ОСОБА_4 (1992 р.н., служба в поліції); онук – ОСОБА_5 (1998 р.н., перебуває під медичним наглядом).
За висновком Акту перевірки сімейного стану військовослужбовця інвалідність особи та необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 підтверджено.
У відповідь на адвокатський запит, направлений в інтересах позивача, листом від 10 квітня 2026 року за підписом першого заступника директора департаменту персоналу – начальника управління кадрової роботи Головного управління Національної гвардії України Юрія Посмітного повідомлено, що під час вивчення наданих позивачем документів виявлено наявність інших членів сім`ї другого ступеня споріднення, а саме ОСОБА_4 , 1992 р.н., та ОСОБА_5 , 1998 р.н., стосовно яких немає підтвердних документів про потребу постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Тому правових підстав для звільнення з військової служби полковника ОСОБА_1 на даний час немає.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 9 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII визначено, що комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.
Пунктом 3 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» поширено дію Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, на військовослужбовців Національної гвардії України.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частина перша статті 2 Закону №2232-XII визначає, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону про військову службу проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Одним з різновидів військової служби є військова служба за контрактом осіб офіцерського складу (абзац сьомий частини шостої статті 2 Закону №2232-XII).
Як передбачено частиною чотирнадцятою статті 2 Закону №2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абзацом тринадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ.
На момент подання адміністративного позову строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Підстави для звільнення військовослужбовців із військової служби, в тому числі і особливості звільнення з військової служби під час дії особливого періоду, визначені у частині четвертій статті 26 Закону №2232-XII.
Так, відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абзацом тринадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII такою поважною причиною є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі – Інструкція № 170), при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-XII, подаються, серед іншого:
документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи: документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами); один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10.12.2024 № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21.09.2015 № 946; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10.12.2024 № 2067, про потребу в постійному догляді.
Як вбачається з відповіді на адвокатський запит, обставини того, що батько позивача є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду відповідачем не заперечуються. Також не є спірним питання віднесення дітей позивача (онуків ОСОБА_2 ) до членів сім`ї другого ступеня споріднення.
Водночас, зважаючи на наявність вказаних трьох членів сім`ї, для звільнення Позивача з військової служби останній відповідно до процитованих вимог абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону про військовий обов`язок повинен був надати докази того, що усі вказані три члени сім`ї «самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи». Таких доказів Позивач не надав, що виключає можливість звільнення його з військової служби.
Застереження у вказаному вище акті перевірки сімейного стану Позивача про те, що дружина батька Позивача і його онук ОСОБА_5 нібито перебувають «під медичним наглядом» жодним чином не змінює ситуації щодо відсутності підстав для звільнення Позивача з військової служби.
Перебування «під медичним наглядом» члена сім`ї є недостатньо підставою для виключення його згідно абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону про військовий обов`язок з кола осіб, які можуть здійснювати догляд за особою з інвалідністю. Для цього вимагається не акт перевірки сімейного стану ТЦК, а висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Також позивачем не надано до суду жодних медичних доказів щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , стосовно необхідності в їхньому сторонньому догляді. 
Стосовно онука ОСОБА_4 , який нібито службу у національній поліції, суд зазначає, що він проходить службу проходить службу у національній поліції, а не військову службу, як це вимагається згідно з наведеною практикою КАС ВС (постанови КАС ВС від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24 та від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24.)
Таким чином позивачем не доведено підстав, які не унеможливили б можливість у здійсненні догляду за батьком інших членів родини.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної гвардії України (вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А,м. Київ, 03051, код ЄДРПОУ 08803498), третя особа - Київський інститут Національної гвардії України (вул. Оборони Києва, 7, м. Київ, 03179, ЄДРПОУ: 44633214) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.