МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2026 р. Справа № 370/4320/25 
Провадження № 2/370/1509/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Сініциної О.С., 
із секретарем судового засідання Коростильовою Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Макарові Київської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину та визнання права власності на земельну ділянку

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до  ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину та визнання права власності на земельну ділянку.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 серпня 2025 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача гроші, у розмірі 208 950 грн, еквівалентну сумі на день отримання 5 000 доларів США, строком на 2 місяці до 05 жовтня 2025 року
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між сторонами 
05 серпня 2025 року укладений договір застави на нерухоме майно предметом якого є:
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,03 га, від загальної площі земельної ділянки 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить на праві спільної часткової власності позивачу на відповідачу.
Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що був розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному, знищений внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації на території Макарівської територіальної громади в період активної фази бойових дій з 27 лютого 2022 року до 05 квітня 2022 року, обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії, у зв`язку з чим у Реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна.
Позивач і відповідач отримали житлові сертифікати на придбання нового житла, яким забезпечений відповідач, що підтверджується договір купівлі-продажу квартири від 01.08.2025.
Однак, на день звернення з вказаним позовом до суду відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики від 05 серпня 2025 року не виконав, від нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ухиляється, пояснюючи відсутністю коштів, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Суд ухвалою від 13 січня 2026 року прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04 березня 2026 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач 03 березня 2026 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому підтвердив обставини вказані позивачем, а також зазначив, що не має фінансової можливості для подальших нотаріальних дій, тому позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, додаткових пояснень, доказів та заперечень не має. Просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд ухвалою від 04 березня 2026 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 29 квітня 2026 року.
Від представника позивача, адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі.
У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
05 серпня 2025 року укладений Договір позики, за умовами якого позивач передала у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 208 950 гривень, що в еквівалентно до курсу долара США станом на 05 серпня 2025 року становить 5 000 доларів США за дві земельні ділянки, а саме: 
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року;
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,03 га, від загальної площі земельної ділянки 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за 
№ 911 від 08 серпня 2003 року.
Також за цим договором ОСОБА_2 зобов`язався укласти з позивачем укласти договір купівлі-продажу вказаних земельних ділянок у строк до 05 жовтня 2025 року.
Отримання ОСОБА_2 грошових коштів від позивача за договором позики укладеного 05 серпня 2025 року підтверджується розпискою від 05 серпня 2025 року складеною у присутності свідків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, відповідно до Договору застави на нерухоме майно від 05 серпня 
2025 року укладеного між ОСОБА_2 та позивачем, встановлено, що ОСОБА_2 передає у заставу позивачу належне йому на праві спільної часткової власності таке нерухоме майно:
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року;
- 1/2 частина земельної ділянки площею 0,03 га, від загальної площі земельної ділянки 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року. Строк виконання зобов`язання, забезпеченого вказаним договором встановлено до 25 жовтня 2025 року. 
Позивач 25 жовтня 2025 року на адресу відповідача скерувала письмову заяву – претензію про виконання зобов`язань за Договором позики від 05 серпня 2025 року щодо нотаріального посвідчення Договір купівлі-продажу земельних ділянок за які отримав кошти за їхньою спільною домовленістю (заява-претензія від 25 жовтня 2025 року).
Згідно з відповіддю на претензію від 05 листопада 2025 року, відповідач зазначив, що не заперечує факт отримання грошових коштів за нележані йому у спільній частковій власності разом з позивачем земельні ділянки. Однак, на цей час не має фінансової можливості оплатити нотаріальні послуги щодо укладення Договору купівлі-продажу земельних ділянок, у зв`язку з чим не може виконати умови Договору позики від 05 серпня 2025 року. Також не заперечує щодо визнання права власності на земельні ділянки у судовому порядку, які зазначені у Договорі пози та Договорі застави.
Зі змісту Державного акта на право приватної власності на землю Серії Р1 № 208331 від 08 січня 2003 року встановлено, що земельна ділянка площею 0,211 га, яка розташована по АДРЕСА_1 передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та господарських споруд – 0,150 га та для ведення особистого селянського господарства – 0,06 га на підставі рішення 5 сесії 24 скликання Макарівської селищної ради народних депутатів від 19 грудня 2002 року № 78 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТВ № 344600 
від 20 грудня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-1379, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень № 19710419 від 28 березня 2014 року та № 19702800 від 28 березня 2014 року, встановлено, що земельні ділянки: площею 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності по 1/4 частці кожній.
Згідно з договором дарування частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку серії НКА № 986647 від 17 листопада 2025 року посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюком О.П., вбачається, що 1/4 частину земельних ділянок площею 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності подарувала позивачу.
З Витягів з Державного реєстру речових прав № 430221535 від 06 червня 2025 року, 
№ 430221300 від 06 червня 2025 року та № 430221131 від 06 червня 2025 року вбачається, що речове право на житловий будинок загальною площею 170,6 кв.м., житловою площею 118,6 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 припинено у зв`язку із знищенням об`єкта речових прав внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації на території Макарівської територіальної громади в період активної фази бойових дій з 27 лютого 2022 року до 05 квітня 2022 року, обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії.
ОСОБА_2 у замін знищеного будинку отримав житловий сертифікат на придбання нового житла, яким забезпечений відповідач, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири серії НТХ від 690131 від 01 серпня 2025 року та Витягом з Державного реєстру речових прав № 437786633 від 01 серпня 2025 року.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частинами першою та другою статті 202 Цивільного України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів – набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.
Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).
У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.
Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.
Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 Цивільного кодексу України.
Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Стаття 207 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Необхідно відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 Цивільного кодексу України.
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
На підставі статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Приписами статті 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із частиною першою статті 1047 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 526 Цивільного кодексу України визначено що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
Частиною першої статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Приписами статті 589 Цивільного кодексу України встановлено, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частиною першою статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга статті 590 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі, зокрема, набуття заставодержателем права власності на предмет застави. 
Частиною першою статті 140 Земельного кодексу України визначено, що підставою припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема, відчуження земельної ділянки за рішенням власника.
Відповідно до статті 143 Земельного кодексу України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, зокрема, примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки.
Ураховуючи викладені обставини справи, беручи до уваги, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.
Судові витрати з відповідача не стягуються за клопотанням позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 247, 259, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину та визнання права власності на земельну ділянку.
Визнати дійсним договір позики, укладений 05 серпня 2025 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з моменту його укладення.
Визнати договір застави, укладений 05 серпня 2025 року на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325877532227, укладений 05 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним з моменту його укладення.
Визнати договір застави укладений 05 серпня 2025 року на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,03 га, від загальної площі земельної ділянки 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325744632227, укладений 05 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним з моменту його укладення.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,075 га, від загальної площі земельної ділянки 0,15 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325877532227, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 05 серпня 2025 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,03 га, від загальної площі земельної ділянки 0,061 га, кадастровий номер 3222755100:01:056:0017, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Державний акт на право власності на землю серії Р1 № 208331. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 911 від 08 серпня 2003 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325744632227, в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 05 серпня 2025 року.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося – з дати складання повного його тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний тест рішення складений 08 травня 2026 року.

Інформація сторін:

- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.С. Сініцина