номер провадження справи 22/61/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 Справа № 908/1031/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/1031/26
За позовом: Виконувача обов`язків керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області Горщака М. (вул. Паркова, буд. 13, смт. Голованівськ, Кіровоградська область, 26500), наявний зареєстрований електронний кабінет 
в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:
позивач: ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (вул. Центральна, буд. 40, сел. Вільшанка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26600), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” (вул. Перемоги, буд. 86, с. Біленьке, Запорізький район, Запорізька область, 70441), наявний зареєстрований електронний кабінет 
про стягнення 42’ 380,00 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви прокуратури, позивача
27.04.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 54-1906вих-26 від 22.04.2026) Виконувача обов`язків керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області Горщака М. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (позивач) до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” про стягнення грошових коштів у розмірі вартості дизельного палива на 815 літрів на суму 42380,00 грн. з ПДВ.
Позов обґрунтовано не поставкою відповідачем у повному обсязі попередньо оплаченого позивачем товару за договором про закупівлю товарів № 20 від 13.12.2023. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
Відповідач відзив на позов не надав. Останнім днем строку для подання відзиву було 19.05.2026.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1031/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.05.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1031/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Ухвала була доставлена до зареєстрованих електронних кабінетів прокуратури та сторін 04.05.2026, що підтверджується відповідними довідками.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Судом було дотримано права відповідача у частині належного повідомлення про судовий розгляд справи. Відповідач наданим йому процесуальним законом правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, за наявними матеріалами справи. 
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Таким чином, розгляд справи по суті в цій справі розпочався з 04.06.2026.
Рішення по суті ухвалено судом 25.06.2026. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують 
13.12.2023 між ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” (постачальник, відповідач) був укладений договір про закупівлю товарів № 20, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність замовнику, а замовник прийняти та оплатити предмет закупівлі «Дизельне паливо (Євро 5)». Товар, що є предметом даного договору визначено за кодом ДК 021:2015 код 09130000-9 - Нафта і дистиляти (п.п. 1.1, 1.2). 
Вказаний договір укладено за результатами проведеної закупівлі.
Згідно п. 2.1, загальна сума цього договору становить 144300,00 грн. з ПДВ. 
Розрахунок здійснюються у безготівковій формі за фактично поставлений товар протягом 10 робочих днів з дати фактичного отримання товару замовником за накладною та специфікацією (п. 3.2).
Як визначено п.п. 4.1, 4.3, 4.4, строк поставки товару: до 31.12.2023. Товар (талони по 10, 20 літрів) поставляється партіями, згідно заявки замовника протягом 5 робочих днів з моменту заявки. Товар вважається переданим постачальником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару (талонів) згідно умов договору. Місце поставки товару: 26600, Кіровоградська обл., смт. Вільшанка, вул. Центральна, 40.
Право власності на товар переходить до замовника з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі (або накладної) на товар (п. 4.6.). Термін дії талонів становить не менше 12 місяців з моменту їх отримання замовником на всіх АЗС постачальника та його партнерів (п. 4.8).
Постачальник, згідно пп. 6.4.1 п. 6.4, зобов`язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором. 
Договір діє до 31.12.2023 (п. 11.1). 
Сторонами до договору було підписано додаток № 1 «Специфікація», згідно якого постачальник має поставити товар: Дизельне паливо (Євро 5) у кількості 2775 літрів на загальну суму 144300,00 грн.
Позивачем за цим договором було здійснено повну оплату на рахунок відповідача, що підтверджується платіжною інструкцією № 1270 від 20.12.2023 на суму 144300,00 грн. 
Згідно підписаного сторонами акту приймання-передачі талонів на відпуск ПММ № 97 від 14.12.2023, відповідачем передано позивачу 129 штук талонів на 2775 літрів палива.
Між було підписано видаткову накладну № 151 від 14.12.2023 на суму 144300,00 грн. 
Як зазначено у позовній заяві, на підставі отриманих талонів на даний час на АЗС ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТУ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ відмовляють у відпуску пального, внаслідок чого не отоварено 815 літрів дизельного палива на загальну суму 42380,00 грн. За результатами неодноразового виїзду уповноважених оіб покупця за місцем розташування АЗС постачальника встановлено, що пальне на останній відсутнє. Покупцю з вказаної причини відмовлено у відпуску товару.
Представниками позивача складено акт № 1, згідно якого 02.01.2026 на АЗС, що розташована за адресою: Кіровоградська обл., Голованівський р-н, с-ще. Вільшанка, вул. Героїв Небесної Сотні, 40а, відсутній бензин, газ та дизельне паливо. Вказано, що зазначене підтверджується відсутністю інформації щодо наявності пального на стелі заправної станції.
20.02.2026 позивач надіслав відповідачу лист-претензію вих. № 01-13/47/2 від 18.02.2026, якою вимагав здійснити поставку договірних обсягів палива, вартість яких сплачена, або повернути кошти до місцевого бюджету у сумі 42380,00 грн. до кінця лютого 2026 року.
Надіслання претензії підтверджується фіскальним чеком АТ «УКРПОШТА» від 20.02.2026 та описом вкладення до цінного листа.
Поштове відправлення з претензією було повернуто відправнику у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується трекінгом поштового відправлення АТ «УКРПОШТА».
Відповідь на претензію у матеріалах справи відсутня.
Як зазначено у позовній заяві, залишок невикористаних талонів дизельного палива складає 40 штук номіналом 20 літрів – 37 шт., номіналом 30 літрів – 2 шт. та номіналом 15 літрів – 1 шт.
Відтак, всього у позивача залишилися невикористаними талони на 815 літрів дизельного палива на загальну суму 42380,00 грн. (815 літрів * 52,00 грн. = 42380,00 грн.).
До матеріалів справи надано копії невикористаних позивачем талонів на відпуск пального.
5. Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді 
Відповідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави обгрунтовуються: наявним порушенням майнових інтересів територіальної громади у бюджетній сфері та необхідністю їх захисту; орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (позивач), будучи поінформованим про існування такого порушення, не здійснює захисту порушених інтересів.
Європейський Суд з прав людини звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформовано правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 911/620/17 зазначив, що у правовідносинах, що стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади, інтереси держави та місцевого самоврядування повністю збігаються.
Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом. 
Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів (п.п. 4, 6, 8 ч. 1 ст. 7 БК України).
Відтак, використання бюджетних коштів становить значний суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб, неефективне витрачання бюджетних коштів може порушувати економічні інтереси Територіальної громади смт. Вільшанка.
ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ звернувся до Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області з листом від 05.01.2026 № 01-13/5/1, яким повідомив про укладення договору про закупівлю № 20 від 13.12.2023 та наявність заборгованості за договором. Просив здійснити представництво в суді законних інтересів держави в його особі та подати до суду позовну заяву про стягнення з ТОВ “ТРЕЙДНАФТА” коштів за непоставлений товар, оскільки самостійно вирішити це питання КОМІТЕТ не зміг.
Прокуратура листом від 04.02.2026 № 54/02-548ВИХ-26 запитала у позивача необхідні документи та просила повідомити, чи будуть вживатися ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ заходи, у тому числі звернення до суду, щодо стягнення заборгованості з ТОВ “ТРЕЙДНАФТА”.
У відповідь на цей запит, позивач листом від 10.02.2026 № 01-24/55/2 повідомив, що заходи не вживалися, просив здійснити представництво у суді.
У матеріалах справи міститься повідомлення від 13.04.2026 вих. № 54-1767ВИХ-26, від 20.04.2026 № 01-13/115/1 прокуратури, адресоване позивачу, щодо пред`явлення відповідної позовної заяви в інтересах держави.
Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважений орган місцевого самоврядування та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок бездіяльності позивача.
Крім того, позивач у цій справі не відреагував на позов прокуратури, що свідчить про незацікавленість та пасивну поведінку позивача щодо стягнення заборгованості. 
6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення 
Взаємовідносини сторін є господарськими, такими, що виникли на підставі договору поставки, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Як встановлено судом, договір, укладений між сторонами, виконувався сторонами: з боку позивача була проведена повна оплата товару, а з боку відповідача – часткова поставка товару. 
Згідно ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України, цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, зобов`язання за договором повинні бути виконані, незважаючи на інші обставини.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).
Відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів, що реалізуються на автозаправних станціях, автогазозаправних станціях, в автогазозаправних пунктах, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в`їзді та біля оператора автозаправної станції, автогазозаправної станції, автогазозаправного пункту (п. 7 Правил).
Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно з п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
Відтак, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного вище договору позивачем був оплачений замовлений товар у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією. 
Згідно матеріалів справи, позивачем через неможливість отримання пального не було отримано, а відповідачем фактично не було поставлено товар (дизельне паливо у кількості 815 літрів) на загальну суму 42380,00 грн. 
Вказаної обставини відповідач не заперечив та не спростував.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Відповідно до приписів статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. 
Аванс (попередня оплата) – це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 у справі № 918/631/19).
Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19.
Отже, не має значення причини порушення таких строків. Сума попередньої оплати (авансу), який покупець має намір стягнути у судовому порядку у зв`язку з простроченням поставки товару є грошовим зобов`язанням продавця.
Оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у ч. 1 ст. 655 ЦК, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.
Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” з поставки товару згідно умов договору про закупівлю № 20 від 13.12.2023 через звернення позивача до відповідача з претензією змінилося на повернення попередньої оплати.
З огляду на викладене позивач законно скористався своїм правом вимагати повернення передоплати за непоставлений відповідачем товар, оскільки таке право у позивача існує паралельно з правом вимагати поставки оплаченого товару, при цьому, такі права покупця є альтернативними, тобто взаємовиключними.
Згідно приписів ст.ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Матеріали справи не містять доказів передання відповідачем позивачу товару (пального) в обсязі, який був оплачений.
Відповідач проти позову не заперечив, доказів виконання зобов`язання щодо передачі позивачу товару у повному обсязі або повернення суми 42380,00 грн. не надав.
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 42380,00 грн. заборгованості визнається судом обґрунтованою та доведеною.
Враховуючи наведене, позов задовольняється судом повністю. 
7. Судові витрати
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, судовий збір у сумі 3328,00 грн. стягується з відповідача на користь платника – Кіровоградської обласної прокуратури пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” (вул. Перемоги, буд. 86, с. Біленьке, Запорізький район, Запорізька область, 70441, код ЄДРПОУ 45095459) на користь ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ВІЛЬШАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (вул. Центральна, буд. 40, сел. Вільшанка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26600, код ЄДРПОУ 43932849) грошові кошти у розмірі вартості дизельного палива на 815 літрів у сумі 42380 (сорок дві тисячі триста вісімдесят) грн. 00 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРЕЙДНАФТА” (вул. Перемоги, буд. 86, с. Біленьке, Запорізький район, Запорізька область, 70441, код ЄДРПОУ 45095459) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (пр. Європейський, буд. 4, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, код ЄДРПОУ 02910025) 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 25 червня 2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко