Справа № 201/5415/24
Провадження № 2/369/3175/26
РІШЕННЯ
Іменем України

19.06.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК"Про зняття арешту з нерухомого майна, 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ з позовною заявою до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК"про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відповідача перебувало ВП51574390 про стягнення на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованості в розмірі 53 335,86 грн. Для забезпечення виконання постановою виконавця накладено арешт на її майно ще в 2016 року. Згодом виконавчий лист повернутий стягувачеві, але питання зняття арешту виконавцем не вирішувалось. Через значний сплив часу, матеріали виконавчого провадження знищені, тому виконавча служба позбавлена можливості зняти арешт. Наявний арешт порушує її права на вільне користування та розпорядження своєю власністю.
Просила суд скасувати арешт з належного ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) всього нерухомого майна, накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32048945 від 26.10.2016 11:30:25, ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження № 17094304 (спеціальний розділ) від 26.10.2016 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2024 року по справі №201/5415/24 (Провадження № 2/201/2721/2024 ) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна передано на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
21 грудня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 . Додатково вказала, що нею у червні 2023 року повністю погашений борг перед АТ КБ ПриватБанк. Тому задоволення позову не порушить права стягувача.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна  направлено за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2025 року справу прийнято до провадження суддею Скрипник О.Г. та призначено підготовче судове засідання. 
Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1071 від 12 листопада 2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 201/5415/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді, вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. 
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року справу прийнято до провадження судді Пінкевич Н.С., призначено розгляд справи.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року за клопотанням ОСОБА_1 залучено до участі в цивільній справі № 201/5415/24 за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна, співвідповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д).

16 січня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення АТ КБ ПриватБанк. Вказали, що позивачка є стороною виконавчого провадження, боржником, в рамках якого накладено арешт. Тому відкрите провадження підлягає закриттю, а позивачка має звертатись до суду із скаргою. Просили провадження по справі закрити.

25 грудня 2025 року до суду надійшла заява про зміни підстави позову. Позивачка вказала, що борг перед банком погашений повністю. Будь-яка заборгованість відсутня. Тому між нею та відповідачами вже не існує жодних відносин як кредито-боржник у виконавчому провадженні. Тому дана справа має розглядатись саме в позовному провадженні. Просила позов задоволити та Скасувати арешт з належного ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) всього нерухомого майна, накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32048945 від 26.10.2016 11:30:25, ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження № 17094304 (спеціальний розділ) від 26.10.2016 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явився, письмового відзиву, пояснень, клопотань до суду не надходило. 
Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові пояснення по справі та про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, загальна площа 54,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 4318, виданого 21.07.2023 року та посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що підставою внесення запису до Реєстру є Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68557351 від 21.07.2023 17:39:51, виконаний приватним нотаріусом Леденьовим Іваном Сергійовичим, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська область.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта зареєстровано обтяження: - арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 17094304 (спеціальний розділ) зареєстрований на підставі обтяження: постанова Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , серія та номер: 51574390, виданий 15.07.2016, видавник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області .
Згідно з довідкою № 52345/28 від 19.05.2023 року, виданою Соборним відділом Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 06.02.2023 року відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_1 відсутні,виконавче провадження знищене у зв`язку із завершенням трирічного терміну зберігання в архіві у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби (в редакції 1999 року).
Згідно з довідкою виданою Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»від 03.02.2024 року про відсутність боргу перед банком та довідкою Українського бюро кредитних історій станом на 29.01.2024 року сума боргу 55145,07 грн. перед ПАТ КБ «Приватбанк» була погашена ОСОБА_1 в червні 2023 року відповідачу по справі Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» в повному розмірі .
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 54,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та наявність арешту позбавляє її права вільно розпоряджатися своєю власністю через наявність обтяження на все майно.
За відсутності на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень, арешт на належне ОСОБА_1  майно порушує її права як власника майна.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно дост.386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із ч. 1ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (абзац 1 частини 1статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна ( частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Стороною в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження"(у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).
Клопотання відповідача про закриття провадження по справі задоволенню не підлягає, оскільки всі борги перед банком погашені, а закриття провадженні по справі, яка вже більше двох років розглядається в суді, призведе не до поновлення прав позивача, а лиш до затягування. При цьому жодних прав банку скасування арешту не порушить.
Таким чином, враховуючи, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та оскільки підстав для продовження арешту та обтяження на майно на даний час не вбачається, оскільки боргові зобов`язання у позивача , в межах яких був накладений арешт, відсутні (жодних прав стягувача задоволення позову не порушить), неможливість зняття арешту в позасудовому порядку через знищення матеріалів виконавчого провадження, порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом скасування арешту та позовні вимоги підлягають задоволенню.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст.259,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" Про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт з належного ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ) всього нерухомого майна, накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32048945 від 26.10.2016 11:30:25, ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження № 17094304 (спеціальний розділ) від 26.10.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2026 року.

Суддя        Наталія ПІНКЕВИЧ