Справа № 175/8150/26
Провадження № 1-кп/175/661/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року     селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
за участю 
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026050000000139 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, є особою з інвалідністю другої групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вперше притягається до кримінальної відповідальності,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.
У грудні 2025 року, точну дату та час у ході слідства не встановлено, ОСОБА_5 , не маючи постійного джерела доходу, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, вирішив займатись незаконним збутом боєприпасів, а саме бойових гранат, обіг яких заборонено, на території м. Краматорськ Донецької області, використовуючи при цьому методи конспірації. 
30 січня 2026 року, приблизно о 10 годині, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконний збут боєприпасів, а саме бойових гранат обіг яких заборонено, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про порядок обігу та відповідальність за незаконний збут боєприпасів на території України, домовився у телефонному режимі про продаж боєприпасів, обіг яких заборонено, з «оперативним покупцем» ОСОБА_6 . 
Того ж дня, за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , «оперативний покупець» ОСОБА_6 прибув до перехрестя вул. Велика Садова та вул. Лассаля м. Краматорська Донецької області, де і зустрівся з ОСОБА_7 з метою придбання ручних гранат. ОСОБА_5 під час бесіди з «оперативним покупцем» ОСОБА_6 підвів останнього до сміттєвих баків та вказав рукою на тильний бік одного з них, після чого «оперативний покупець» ОСОБА_6 достав з того місця, на яке вказував ОСОБА_5 поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходились 3 (три) металевих предмети, округлої форми, зеленого кольору зовні схожі на бойову гранату, після чого «оперативний покупець» ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 9000 (дев`ять тисяч) гривень в якості оплати за придбання боєприпасів, а саме бойових гранат.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/105-26/1192-ВТХ від 11.02.2026 встановлено, що 3 металевих предмети округлої форми, зеленого кольору, зовні схожі на бойову гранату, які були вилучені у оперативного покупця ОСОБА_6 , який придбав їх у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є осколковими ручними гранатами типу М 67 іноземного виробництва, виготовленими промисловим способом та відносяться до категорії бойових припасів.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України як збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу. 
ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.
Під час підготовчого провадження між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 26 травня 2026 року, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до умов наданої угоди, прокурор та обвинувачений уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується відшкодувати на користь держави витрати на залучення експерта у строк не пізніше 30.08.2026 року, сплатити на Збройні Сили України грошові кошти у сумі 700 (сімсот тисяч) гривень, а саме на рахунок: Отримувач: Управління 1 Корпусу Національної гвардії України «АЗОВ» (військова частина НОМЕР_1 ), р/р UA408201720313261001301013942, МФО 820172, Код ЄДРПОУ 14323646, Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні,  узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.
Також судом було досліджено під час судового розгляду висновок судово-психіатричної експертизи № 212 від 02 квітня 2026 року, згідно з яким ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 на теперішній час відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.
ІІІ. ОБСТАВИНИ, ЯКІ ПОМ`ЯКШУЮТЬ АБО ОБТЯЖУЮТЬ ПОКАРАННЯ.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, здійснення матеріальної допомоги Збройним Силам України у період збройної агресії.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 є особою з інвалідністю другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, має постійне місце мешкання, за яким характеризується посередньо, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного характеру, не значиться, вперше притягується до кримінальної відповідальності
Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді трьох років позбавлення волі. Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ, ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМ КЕРУВАВСЯ СУД.
Під час досудового розслідування обвинуваченого був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченого запобіжному заході у виді домашнього арешту відпала, судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити той самий – домашній арешт.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 травня 2026 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той самий – домашній арешт.
Речові докази: уламки від корпусів гранат М-63 та запалів М213 в сейф-пакеті з N? PSP 1417469, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Донецькій області згідно з квитанцією 1456, – знищити;
грошові кошти у сумі 200 (двісті) гривень 1 (однією) купюрою з серією та номером БР 0269050, поміщену до сейф-пакету PSP 1417451, що передано АК КБ "Приватбанк" на відповідальне зберігання згідно з актом прийому-передачі майна на зберігання від 18.03.2026, - повернути ГУНП в Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 8914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 12026050000000139 від 12.02.2026,накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 02 березня 2026 року.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя                         ОСОБА_1