Справа № 646/5315/26	

Провадження № 3/646/1072/2026
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року          м. Харків

Основ`янський районний суд м.Харкова у складі судді Демченко Ірини Миколаївни, за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу, що надійшла від Управління патрульної поліції в Харківській області з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ, учасника бойових дій, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 130 КУпАП

за участю захисника Босої О.О.

У С Т А Н О В И В :

27 квітня 2026 року о 02 год 14 хв ОСОБА_1 по провулку Вірменському, 1/3, у місті Харкові керував транспортним засобом Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився у зв`язку проходженням військової служби.
27.05.2026 захисник Боса О.О. подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення з військової служби.
При вирішенні клопотання захисника про зупинення провадження по справі, суд виходить з того, що зупинення провадження у справі призведе до тривалого перебування ОСОБА_1 у стані невизначеності щодо своєї долі, що не відповідає завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Ключовим при вирішенні питання зупинення судового провадження є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у ч. 1 ст. 335 КПК України, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні.
Неможливість брати участь у судовому засіданні під час судового провадження має бути пов`язана з незалежними від волі особи, яка притягується до відповідальності, обставинами.
Саме такого підходу стосовно підстав зупинення судового провадження дотримується й Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалу від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20, де колегія суддів зазначила, що: (1) зупинення провадження по справі є тимчасовою перервою в провадженні, викликаною наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд; (2) для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, однак будь-яких доказів щодо залучення його до виконання бойових завдань, які унеможливлюють його безпосереднє прибуття до суду чи скористатися участю у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не надано.
Приймаючи рішення про доцільність зупинення провадження, суд враховує те, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Захист інтересів ОСОБА_1 здійснюється професійним адвокатом Босою О.О., яка є фахівцем в галузі права.
Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом, оскільки події мали місце 27.04.2026, а протокол складено лише 30.04.2026, оскільки особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якого, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
Крім того, захисник просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки огляд водія - військовослужбовця мав бути проведений уповноваженим співробітником військової служби правопорядку, бо ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, у зв`язку з чим щодо нього діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.
Суд зазначає, що військовослужбовці, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, несуть відповідальність на загальних підставах, тому суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що процесуальні документи повинні складатися уповноваженою особою ВСП, як це передбачено ст. 266-1 КУпАП. 
Щодо законності застосування спеціального технічного засобу Алкофор, суд не надає оцінку цим доводам, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на встановлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, огляд у якому було забезпечено працівниками поліції, у зв`язку з незгодою водія з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Суд також не приймає до уваги доводи захисника в частині порушень медичного огляду в медичному закладі з огляду на таке.
Процедура направлення та огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, в пункті 3 якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Постанова Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, якою затверджений вказаний Порядок не містить вимог щодо тематичного удосконалення лікаря, оскільки лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення таких оглядів.
Таким чином, суд не вбачає правових підстав для сумніву у кваліфікації та відповідності лікаря вимогам Інструкції та Порядку для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Крім того, суд враховує, що Міністерство охорони здоров`я наказом від 31.08.2023 №1555, який набрав чинності 17.11.2023, внесло зміни до низки власних наказів, які стосуються проведення атестації відповідних працівників. Наказом установлено, що на період дії воєнного стану в Україні не проводять атестації: на підтвердження звання лікаря (провізора)-спеціаліста; присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій лікарям (провізорам); підтвердження звання спеціаліста та на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій професіоналам з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я; присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій молодшим спеціалістам з медичною освітою та фармацевтам. Також МОЗ вирішив встановити на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування термін дії: посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів провізора-спеціаліста; посвідчень про кваліфікаційну категорію для молодших спеціалістів з медичною освітою; посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів спеціаліста для професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я; посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів лікаря-спеціаліста.
Надана КНП ХОР «ОКПЛ № 3» на запит суду інформація та документація щодо компетенції лікарів та процедури огляду спростовують доводи захисника.
З урахуванням наведеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність Висновку № 974 від 27.04.2026, як доказу. Вказаний висновок ОСОБА_1 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.
Також, на спростування даного висновку ОСОБА_1 не проходив медичний огляд в іншому медичному закладі.
Щодо доводів сторони захисту про не взяття у додаткових зразків біологічного середовища та не проведення лікарем обов`язкових лабораторних досліджень, суд зазначає, що згідно п.7-8 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове; метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Визначена п.12 Розділу ІІІ Інструкції альтернатива предметів дослідження біологічного середовища встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища у разі огляду на стан саме наркотичного сп`яніння та лише лікар, який проводить огляд водія на стан наркотичного сп`яніння може визначити підставність відбору того чи іншого біологічного середовища. 
Вказана Інструкція не містить вимоги обов`язкового проведення лабораторних досліджень під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження сторони захисту щодо не встановлення працівником поліції клінічної картини, яка б свідчила про наявність або відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 , спростовується долученим до справи відеозаписом.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями п.2.5 цих же Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно з висновком № 974 від 27.04.2026 ОСОБА_1 о 03 год 00 хв перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Рішенням ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, установлені ПДР, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.
Таким чином, досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, доводи сторони захисту не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення у зв`язку із чим клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.
Крім того, основним завданням держави є впорядкування суспільних відносин, на виконання якого вона реалізовує правотворчу функцію, через прийняття законів, та правоохоронну через створення системи органів та посадових осіб з метою забезпечення ними закріпленого в законі реагування на вчинені правопорушення у сфері здійснення державних функцій, встановлення і притягнення до юридичної відповідальності осіб, які їх вчинили. Зокрема, для впорядкування суспільних відносин щодо вчинення особою дій чи бездіяльності, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, прийнятий КУпАП.
Прийняття КУпАП покликане виконати встановлені у статті 1 цього Кодексу завдання: охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено.
Суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі і порядку, передбаченому п. 5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 268, 283 КУпАП, ст. 4 ч.2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", суддя 
П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строк на один рік.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
Реквізити для сплати штрафу у сфері забезпечення дорожнього руху на користь держави: рахунок отримувача UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).
Реквізити для сплати судового збору: рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП). 
Про сплату штрафу та судового збору в обов`язковому порядку повідомити суд, надавши оригінали квитанцій безпосередньо до суду, або надіславши їх на адресу суду будь-яким сервісом поштового зв`язку, або на електронну адресу суду inbox@cz.hr.court.gov.ua. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексудо Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя                І.М.Демченко