Справа № 333/8186/25
2/333/580/26

 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 травня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання – Мельникова К.В.,
розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, діючого в інтересах Національної служби здоров`я України, Запорізької обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Запорізька обласна рада, про відшкодування державних коштів, 
за участю:
прокурора - Шевченка А.Ю.,
відповідача – Величка О.А.,
представника позивача Запорізької обласної військової адміністрації- Гудіна І.В.,

ВСТАНОВИВ:
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, діючого в інтересах Національної служби здоров`я України, Запорізької обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти у розмірі 12 706, 90 грн. та на користь Запорізької обласної військової адміністрації кошти у розмірі 1134, 04 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області здійснювалося процесуальне керівництво та підтримання державного обвинувачення в кримінальному провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2024 за № 12024082050001322 за ч.2 ст. 286 КК України. За вказаним кримінальним провадженням вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2024 по справі № 335/9346/24, який ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04.03.2025 залишено без змін, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодженні, через що останній перебував на лікуванні в КНП«ЗОКДЛ» ЗОР у період з 06.07.2025 по 14.07.2025 та на його лікування закладом охорони здоров`я було всього витрачено 13 902, 19 грн, з яких 12706, 90 грн. – кошти НСЗУ, 1 134, 04 грн. – кошти обласного бюджету та 61,25 грн. – кошти КНП «ЗОКДЛ» ЗОР, які до теперішнього часу засудженим не відшкодовані. З наведених підстав, заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури звертається до суду. 
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
23.09.2025 від представника Запорізької обласної державної адміністрації надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано, що приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 всього у розмірі 13 840, 94 грн. були понесені КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради, яке проводило лікування за рахунок коштів, отриманих за надані медичні послуги згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного з Національною службою здоров`я України, коштів обласного бюджету, враховуючи положення ст. 1191 ЦК України, згідно із якою особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, то уповноваженими органами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах є Національна служба здоров`я України, як орган, яким здійснено фінансування та Запорізька обласна військова адміністрація. Підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.
31.03.2026 від представника третьої особи Запорізької обласної ради надійшли пояснення у справі,в яких зазначено, виходячи із положень ст. 1206 ЦК України, слід дійти висновку, що витрати, понесені КНП «ЗОКДЛ» ЗОР на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають бути стягнуті з Відповідача по справі №333/8186/25 до Державного бюджету України у розмірі 12 706,90 грн., а до обласного бюджету у розмірі 1 134,04 грн. Враховуючи, що витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого здійснювались з різних джерел фінансування, відшкодування цих витрат доцільно вирішувати комплексно. У зв`язку з чим, заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя вжиті заходи представницького характеру у сфері охорони дитинства для стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, коштів, витрачених КНП «ЗОКДЛ» ЗОР на лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи, викладені у позовній заяві та наявні в матеріалах справи докази підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог у справі № 333/8186/25.
У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, позов визнав.
Представники позивачів – Національної служби здоров`я України, Запорізької обласної військової адміністрації та третьої особи - Запорізької обласної ради в судове засідання 29.04.2026 не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 12.03.2026 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Запорізьку обласну раду.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2024 по справі № 335/9346/24, який ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04.03.2025 залишено без змін, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі. 
Вироком суду встановлено, що 06.07.2024, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі проїзної частини вулиці Прибережена автомагістраль у м. Запоріжжя, зі сторони вулиці Української в напрямку вулиці В`ячеслава Зайцева, зі швидкістю в інтервалі від 101,59 км/год до 107,87км/год. Попереду, у попутному із водієм ОСОБА_1 напрямку, в межах середньої смуги проїзної частини вул. Прибережна автомагістраль, рухався автомобіль «SsangYong», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В цей же час, в районі АЗС «Euro 5», неповнолітній пішохід ОСОБА_2 почав здійснювати перетин проїзної частини вул. Прибережна автомагістраль, рухаючись на електричному самокаті по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво за ходом руху зазначених транспортних засобів. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_3 завчасно став зменшувати швидкість руху керованого ним транспортного засобу, та повністю зупинився в межах середньої смуги для надання переваги у русі пішоходу ОСОБА_2 . В свою чергу, водій ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, а також те, що перед ним почав знижувати швидкість та зупинився автомобіль «SsangYong» під керуванням ОСОБА_3 , та продовжити подальший рух, впевнившись у відсутності пішоходів на пішохідному переходу, діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, вказаних заходів не прийняв. Натомість, ОСОБА_1 , діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча міг і повинен був їх передбачати, перевищуючи максимальну дозволену швидкість у населеному пункті, продовжив подальший рух та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого автомобіля аж до його повної зупинки перед нерегульованим пішохідним переходом, по якому в той момент рухався пішохід ОСОБА_2 на електричному самокаті, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною кузова керованого автомобіля на останнього. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.4, 12.9(6) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, якими, зокрема, передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, а також що водіям забороняється перевищувати вказану швидкість на ділянці дороги, де встановлено відповідні дорожні знаки. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, а саме сполучену тупу травми голови, шиї, тулуба та кінцівок у вигляді множинних переламів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до поліорганної недостатності, від яких 14.07.2024 в приміщенні Запорізької обласної клінічної дитячої лікарні потерпілий помер. 
За відомостями КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР від 21.01.2025 № 05/133 згідно медичної карти стаціонарного хворого № 6237 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , провів у закладі 8 ліжко – днів, а саме з 06.07.2024 по 14.07.2024. Розмір фактично понесених витрат на лікування складає всього 13 902, 19 грн., з яких 12 706, 90 грн. – кошти НСЗУ, 1 134, 04 грн. – кошти обласного бюджету та 61, 25 грн. – кошти КНП«ЗОКДЛ`ЗОР. 
Витрати на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення ОСОБА_1 станом на день пред`явлення позову не відшкодовані, що підтверджується листами КНП «ЗОКДЛ» ЗОР від 21.01.2025 № 05/133, від 08.08.2025 № 1766/01-07, Національної служби здоров`я України від 12.05.2025 №19773/2-16-25, Запорізької обласної військової адміністрації від 09.05.2025 №06355/08-54.
Отже, лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювалось за кошти, які заклад охорони здоров`я отримав від Національної служби здоров`я України згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, за кошти обласного бюджету та власні кошти КНП «ЗОКДЛ» ЗОР. 
Відповідно до листа Національної служби здоров`я України від 12.05.2025 №19773/2- 16-25, у 2024 році між НСЗУ та КНП «ЗОКДЛ» ЗОР було укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 3412-Е124- Р000, через що надані КНП «ЗОКДЛ» ЗОР медичні послуги надані як замовником за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, на теперішній час встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодженні, через що останній перебував на лікуванні в КНП«ЗОКДЛ» ЗОР у період з 06.07.2025 по 14.07.2025 та на його лікування закладом охорони здоров`я було всього витрачено 13 902, 19 грн, з яких 12706, 90 грн. – кошти НСЗУ, 1 134, 04 грн. – кошти обласного бюджету та 61,25 грн. – кошти КНП «ЗОКДЛ» ЗОР, які до теперішнього часу засудженим не відшкодовані.
V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. 
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. 
Згідно з п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (далі - Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Відповідно до абзацу першого пункту 3 вище вказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні судового рішення за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. 
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Частиною 1 статті 1206 ЦК України передбачено, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. 
Таким чином, витрати на лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані із проведенням останнього у закладі охорони здоров`я – КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР відповідно до вимог ст.ст.1166,1206 ЦК України підлягають відшкодуванню з ОСОБА_1 , як особи, яка вчинила злочин і зарахуванню до бюджету.
Окрім цього, згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. 
Відповідно до ч. 13 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. 
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
Згідно з ч. ч. 14 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. 
Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Відповідно до ч. 12 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. 
Так, Запорізька обласна рада є юридичною особою (ЄДРПОУ: 20507422), тобто може виступати у розумінні ст. 5 ЦПК України позивачем у справі. 
Проте, відповідно до Постановою Верховної Ради України від 21.03.2024 «Про здійснення Запорізькою обласною військовою адміністрацією, начальником Запорізької обласної військової адміністрації повноважень, передбачених частиною третьою статті 10 та частиною третьою статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повноваження Запорізької обласної ради на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування здійснює Запорізька обласна військова адміністрація.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Пункт 3 статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачає, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань бюджету, фінансів та обліку. Запорізька обласна державна адміністрація наділена повноваженнями щодо затвердження та виконання відповідного місцевого бюджету, контролю за його виконанням, здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права державної власності (зокрема, коштів місцевого бюджету). 
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація складає, схвалює і подає на розгляд ради прогноз відповідного бюджету, складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання; подає в установленому порядку до органів виконавчої влади вищого рівня фінансові показники і пропозиції до проекту Державного бюджету України, пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх розподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій і субсидій, дані про зміни складу об`єктів, що підлягають бюджетному фінансуванню, баланс фінансових ресурсів для врахування їх при визначенні розмірів субвенцій, а також для бюджетного вирівнювання виходячи із забезпеченості мінімальних соціальних потреб.
Статтею 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» унормовано, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль з-поміж іншого і за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі. 
Пунктом 7 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. У той же час, ст.ст. 75, 78 Бюджетного кодексу України закріплено, що контроль за складанням та виконанням видатків обласного бюджету покладено на головних розпорядників бюджетних коштів. 
Також згідно зі ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації для реалізації наданих їм повноважень можуть звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. 
Таким чином, уповноваженим органом на звернення до суду із позовом про стягнення обласних коштів є Запорізька обласна військова адміністрація. 
Приймаючи до уваги те, що витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 всього у розмірі 13 840, 94 грн. були понесені КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради, яке проводило лікування за рахунок коштів, отриманих за надані медичні послуги згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного з Національною службою здоров`я України, коштів обласного бюджету, враховуючи положення ст. 1191 ЦК України, згідно із якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, то уповноваженими органами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування у даних спірних правовідносинах є Національна служба здоров`я України, як орган, яким здійснено фінансування та Запорізька обласна військова адміністрація.
Щодо представництва прокуратури інтересів у справі слід зазначити таке.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 
Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. 
Частиною 3 статті 56 ЦПК передбачено, що у визначених законом випадках, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
Згідно із ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні Відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 13 840, 94 грн. 
Так, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, що свідчить про порушення економічних інтересів Запорізької обласної військової адміністрації та Національної служби здоров`я України, що ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не відшкодовані. 
Так, з метою встановлення обставин щодо самостійного вжиття позивачами заходів із поновлення їх порушених прав, окружною прокуратурою у порядку ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» на адресу Національної служби здоров`я України, та Запорізької обласної ради були направлені відповідні запити. 
Проте, згідно листа Національної служби здоров`я України від 12.05.2025 №19773/2- 16-25 остання не вживала та не планує вживати заходів претензійно – позовного характеру, спрямованих на стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 . Одночасно зазначено, що НСЗУ не заперечує проти звернення до суду в інтересах держави органів прокуратури. 
Відповідно до листа Запорізької обласної військової адміністрації від 09.05.2025 № 06355/08-54 заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів Запорізькою обласною радою не вживалися. Одночасно зазначено, що Запорізька обласна військова адміністрація не заперечує проти звернення до суду із позовом про стеження коштів органів прокурори.
Невжиття уповноваженими органами, а саме НСЗУ та Запорізька обласною військовою адміністрацією заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до державного бюджету, з якого здійснюється фінансування лікування громадян, у тому числі потерпілих від кримінального правопорушення. Зазначене призводить до порушення інтересів держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. 
Водночас, невідшкодування таких витрат негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. 
Єдиною можливістю захистити зазначені інтереси держави є звернення прокурора до суду з відповідною позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
Зазначені спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів та інтересів територіальної громади, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора функцію представництва в суді. 
Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Національною службою здоров`я України та Запорізькою обласною військовою адміністрацією не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень. 
Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачами порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілої від злочину, яке проведено за рахунок коштів державного та обласного бюджетів в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи держави та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів державного бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо.
Невжиття заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури. 
Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів.
З урахуванням наведеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, також того, що відповідач не заперечив проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В: 
Позовну заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, діючого в інтересах Національної служби здоров`я України, Запорізької обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Запорізька обласна рада, про відшкодування державних коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти у розмірі 12 706 /дванадцять тисяч сімсот шість/ гривень 90 копійок та перерахувати їх до Державного бюджету за наступними реквізитами: Отримувач – ГУК у м. Києві/Шевченківський район/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України, рахунок - UA978999980313080115000026011. 
Стягнути ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної військової адміністрації кошти у розмірі 1134 /одна тисяча сто тридцять чотири/ гривні 04 копійки та перерахувати їх до місцевого бюджету Запорізької області за наступними реквізитами: Отримувач – ГУК у Зап.обл/ Запорізька обл/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок - UA878999980314060544000008001.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331 /одна тисяча триста тридцять одну/ гривні 20 копійок на користь держави. 
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Руденко Інна Ярославівна, код ЄДРПОУ: 02909973, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, 14.
Позивач 1: Національна служба здоров`я України, юридична адреса: м. Київ, просп. Степана Бандери, 19, ЄДРПОУ 42032422. 
Позивач 2: Запорізька обласна військова адміністрація, юридична адреса: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 164, ЄДРПОУ 00022504.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Запорізька обласна рада, юридична адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, ЄДРПОУ 20507422.

СУДДЯ:  Ю.В. Ковальова