ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2026 р. Справа№ 910/9771/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Демидової А.М. 
Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:
від позивача: Книш О. М. 
від відповідача: Яцук В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України",
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 (повний текст рішення підписано 14.11.2025)

у справі № 910/9771/25 (суддя Пукас А. Ю.)

за позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп" 

про визнання недійсними пунктів договору та стягнення 12 887 140, 50 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2025 року Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі за текстом - Генеральна дирекція ДКВС України, позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп" (далі за текстом - ТОВ "Ес Енд Ей Груп", відповідач), в якому просила:
визнати недійсними пункти 1.1 та 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість (ПДВ), укладеного між - Генеральною дирекцією ДКВС України та ТОВ "Ес Енд Ей Груп";
стягнути з ТОВ "Ес Енд Ей Груп" на користь Генеральна дирекція ДКВС України 12 887 140,50 грн безпідставно набутих коштів по договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що статус відповідача, як платника податків, свідчить про незаконне включення до ціни товару ПДВ шляхом укладання додаткової угоди № 2 від 09.04.2022 до договору, оскільки відповідач в період з 01.04.2022 по 31.07.2023 перебував на спрощеній системі оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %. Позивач стверджує, що включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому пункти 1.1 та 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215, 217 ЦК України. Крім того, розмір сплаченого ПДВ в сумі 12 887 140, 50 грн підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України, як безпідставно отримані постачальником кошти.

Короткий зміст судового рішення та мотиви його ухвалення

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/9771/25 позов Генеральної дирекції ДКВС України задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Ес Енд Ей Груп" на користь Генеральної дирекції ДКВС України безпідставно набуті кошти в розмірі 662 442, 30 грн та 7 949, 31 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договору, оскільки після внесення змін до договору ціна не містила ПДВ. Разом з тим, позивач не довів включення ПДВ у договірну ціну.

Суд задовольнив вимогу про стягнення з відповідача 662 442,30 грн безпідставно набутих коштів (на підставі статті 1212 ЦК України), оскільки зазначена сума коштів набута відповідачем поза межами договірного зобов`язання, в той час як відповідач перебував на спрощеній системі оподаткування (2 %). Зазначена сума фактично є різницею між сумою ПДВ та податку в 2 %.

Короткий зміст апеляційних скарг. Доводи інших учасників справи 

Генеральна дирекція ДКВС України звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/9771/25.

В апеляційній скарзі Генеральна дирекція ДКВС України просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Підставою для скасування судового рішення Генеральна дирекція ДКВС України вказує на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права (ст.ст. 5, 41 Закону України "Про публічні закупівлі, ст.ст. 203, 215, 217, 526, 629, 1212 ЦК України, ст. 180 ГК України) і порушив норми процесуального права (ст. 86, 236 ГПК України).

Апеляційна скарга позивача обґрунтована таким:
до ціни договору помилково включено суму ПДВ;
ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП", будучи в цей період платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %, набуло грошові кошти в розмірі суми ПДВ, а саме 12 887 140, 50 грн (ПДВ у розмірі 20 % від ціни поставленого товару по договору у 2022 році) передбаченому умовами пункту 3.1. договору поза підставою, передбаченою договором. Це підтверджується доданими до позову платіжними дорученнями, рахунками на оплату товару, видатковими накладними на товар;
враховуючи статус платника податків ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП", положення пунктів 1.1, 3.1 договору № 1/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5. пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 215, 217 ЦК України;
суд першої інстанції, зосередившись виключно на первинних документах (рахунки/ видаткові без рядка ПДВ), не встановив джерела та методології формування аукціонної ціни й не оцінив тендерні калькуляції/кошториси, обґрунтування очікуваної вартості та технічні особливості Prozorro щодо позначення "без ПДВ";
суд першої інстанції помилково ототожнив відсутність виділеного рядка ПДВ у первинних документах із законністю збереження числово незмінної ціни, сформованої під модель платника ПДВ, попри те що відповідач у період з 01.04.2022 по 31.07.2023 не був платником ПДВ (3 група, 2 %);
акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Генеральної дирекції ДКВС України за період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року та лист ДПС оцінено судом як такі, що "не змінюють правовідносин", хоча згідно зі ст.ст. 76- 80, 86 ГПК України вони є належними письмовими доказами джерела фактичних даних про податковий статус відповідача та методику/розрахунок надлишкової суми 12 887 140, 50 грн.

ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення.

До Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/9771/25 звернулось також ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП". 

В апеляційній скарзі ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" просить скасувати зазначене судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" мотивовано тим, що: 
сума коштів у розмірі 662 442, 30 грн набута відповідачем в межах договірних зобов`язань, а саме на підставі договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22, що виключає можливість застосування до таких правовідносин положень ст. 1212 ЦК України;
в матеріалах справи наявна відповідь Державної податкової служби України, а саме лист від 05.09.2025 № 25820/6/99-00-04-02-01-06, який надійшов у відповідь на адвокатський запит, яким підтверджується, що з 01 квітня 2022 року відповідач був платником єдиного податку за ставкою 2 %, тому останній був звільнений від обов`язку нарахування та сплати ПДВ за операціями з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та при ввезенні товарів на митну територію України, а також від подання податкової звітності з ПДВ. При цьому, в цей період відповідач не мав права формувати податковий кредит, оскільки перейшов на спрощену систему оподаткування;
відповідач з 01.04.2022 не формував податковий кредит та не реєстрував податкові накладні;
порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами Податкового кодексу України та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку;
договірна ціна не включала ПДВ, та податкового статусу відповідача, позивач ні юридично, ні фактично не міг сплачувати ПДВ у складі ціни та відповідно відповідач не міг отримувати у складі ціни ПДВ;
технічні помилки у видаткових накладних не впливають на фактичну структуру договірної ціни, що узгоджена сторонами у договорі від 03.03.2022 № 1/1-К-22, в редакції додаткової угоди № 2 від 09.04.2022, та не створюють для відповідача жодного податкового зобов`язання з ПДВ (і не можуть створювати, оскільки відповідач не був платником ПДВ у цей період) та не підтверджують отримання відповідачем будь-яких надмірних сум від позивача.

Генеральна дирекція ДКВС України у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення та відмовити у долученні до матеріалів справи доказів, доданих до апеляційної скарги.

ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" у відповіді на відзив на апеляційну скаргу просить задовольнити свою апеляційну скаргу.

Розгляд клопотань

В апеляційній скарзі ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" заявило клопотання про долучення доказів (листи державних установ (створені в період з 28.11.2025 по 02.12.2025) з видатковими накладними і лист відповідача № 97 від 01.12.2025 з додатками).

Клопотання обґрунтоване тим, що долучення зазначених доказів дозволить суду повно та об`єктивно оцінити всі обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої - третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17).

Водночас така обставина як відсутність існування доказів на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанови Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №924/232/18, від 16.04.2024 у справі №922/331/23).

Враховуючи наведене і те, що надані відповідачем докази датовані після ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення, колегія суддів вирішила відхилити зазначені докази.

Процедура апеляційного провадження 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Владимиренко С.В., Демидової А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ес Енд Ей Груп" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі №910/9771/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І. П. - головуючої, Владимиренко С.В., Демидової А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Генеральної дирекції ДКВС України на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 910/9771/25 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 оголошено перерву у розгляді справи до 04.03.2026 та продовжено строк розгляду справи. 

Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 справу прийнято колегією суддів у визначеному складі до провадження та призначено її до розгляду на 19.03.2026.

У судовому засіданні 19.03.2026 протокольно оголошено перерву до 23.04.2026.

Присутній у судовому засіданні 23.04.2026 представник позивача просив задовольнити апеляційної скаргу позивача та відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. 

Присутній у судовому засіданні 23.04.2026 представник відповідача просив задовольнити апеляційної скаргу відповідача та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача. 

Обставини справи

Генеральною дирекцією ДКВС України відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" (далі за текстом - Закон) та Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладення (далі за текстом - Особливості), затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.09.2017 № 1372 (із змінами) через авторизований електронний майданчик (електронну систему PROZORRO) розміщено оголошення (UA-2021-08-03-002041-c) про проведення процедури закупівлі - відкриті торги (за рамковою угодою) ДК 021:2015: 15610000-7: Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту) в кількості 21 687 900, 00 кг, строк поставки до 15.12.2024, очікувана вартість предмета закупівлі 318 829 950, 00 грн з ПДВ.

Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій UA-2021-08-03-002041-c (дата розкриття тендерної пропозиції/пропозиції 20.12.2021), інформація щодо ціни тендерної пропозиції/пропозиції до початку аукціону та після закінчення аукціону, у тому числі: - товариство з обмеженою відповідальністю "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" - 318 812 130, 00 грн з ПДВ.

ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" подало свою пропозицію на участь у відкритих торгах ДК 021-2015: 15610000-7 - Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту) (UA-2021-08-03-002041-c) та підписало її електронним підписом, що в подальшому стало передумовою для укладення Рамкової угоди № 3-К-22 від 14.01.2022 та інших договорів, які були укладені за результатами відбору, в тому числі договору № 1/1-К-22 від 03.03.2022.

Відповідно до повідомлення про намір укласти договір про UA-2021-08-04-002041-с Генеральної дирекції ДКВС України, строк поставки товару до 15.12.2024, ціна тендерної пропозиції ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" - 318 812 130,00 грн з ПДВ, поставка товару у кількості 21 687 900 кг, джерело фінансування: Державний бюджет України - 318 829 950, 00 грн.

В результаті між Генеральною дирекцією ДКВС України та постачальниками товару в тому числі і з ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" укладено рамкову угоду від 14.02.2022 № 3-К-22 (ідентифікатор закупівлі UA-2021-08-03-002041-c).

Відповідно до пункту 1.1 рамкової угоди № 3-К-22 предметом угоди є борошно пшеничне І сорту (закупівлю код CPV згідно ДК 021-2015: 15610000-7 - Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (далі - товар)).

Пунктом 2.1 та 2.2 рамкової угоди № 3-К-22 визначено, що договір про закупівлю укладається між Покупцем та Постачальником, що пройшов відбір. Для проведення відбору, Постачальникам, що підписали цю Угоду, надсилається запрошення подати пропозиції щодо укладення договору про закупівлю за рамковою угодою.

Згідно з пунктом 2.5 рамкової угоди № 3-К-22 критерієм оцінки пропозицій учасників є ціна.

Пунктом 3.2 рамкової угоди № 3-К-22 визначено, що договір про закупівлю укладається за формою, визначеною в додатку № 2 до цієї угоди. Всі істотні умови договору про закупівлю визначені у додатку № 2 до цієї угоди, окрім умов щодо конкретного обсягу поставки, умови надання забезпечення виконання договору про закупівлю, та ціни за одиницю товару, а також умов про загальну ціну договору про закупівлю, які визначаються на підставі запрошення Покупця подати пропозиції щодо укладання договору про закупівлю та на підставі пропозиції Постачальника-переможця сформованої за результатами відбору.

Згідно з пунктом 5.1 рамкової угоди № 3-К-22 термін дії угоди включно до 31.12.2024. Угода вважається укладеною у разі її підписання не менше ніж трьома Постачальниками.

Умовами проекту договору про закупівлю (пункти 1.1, 3.1 (додаток № 2 до рамкової угоди № 3-К-22)) визначено, що ціна цього договору визначена з ПДВ. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Крім того, пунктом 11.1 проекту договору про закупівлю (додаток № 2 до рамкової угоди № 3-К-22) передбачено, що умови цього договору не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

Пунктом 2.6 рамкової угоди № 3-К-22 передбачено, що відбір здійснюється із застосуванням електронної системи закупівель у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" та Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладення (із змінами).

Відповідно до Особливостей укладення договору про закупівлю за рамковою угодою здійснюється з використанням електронного аукціону через електронну систему закупівель. Для проведення відбору учасникам, які підписали рамкову угоду, надсилається запрошення подати пропозиції щодо укладення договору про закупівлю за рамковою угодою.

Під час проведення відбору учасники подають свої пропозиції відповідно до вимог, установлених у запрошенні. До участі в електронному аукціоні допускаються пропозиції всіх учасників, які підписали рамкову угоду. Електронною системою закупівель автоматично призначається час проведення електронного аукціону. Після проведення електронного аукціону замовник визначає переможцем того учасника, пропозиція якого є найбільш економічно вигідною (VІ розділ Особливостей).

Згідно із Звітом про результати проведення процедури закупівлі UA-2022-02-15- 001885-c (дата формування 03.03.2022) ДК 021-2015:15610000-7 - Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту) закупівля товару в кількості 6 200 000 кг до 20.12.2022, ціна пропозиції ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" до початку та після закінчення аукціону 90 396 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 15 066 000, 00 грн.

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 21.02.2022 (UA-2022-02-15-001885-c (міститься у вільному доступі в електронній системі закупівель PROZORRO)) ціна тендерної пропозиції ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" 90 396 000, 00 грн з ПДВ.

Таким чином, за результатами відбору рамкової угоди від 14.01.2022 №3- К-22 Генеральною дирекцією ДКВС України укладено договір від 03.03.2022 № 1/1-К-22 з ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" на придбання товару у кількості 6 200 000 кг по ціні 14, 58 грн з ПДВ за одиницю товару, тарою і транспортними витратами. Загальна сума вартості товару з ПДВ, тарою і транспортними витратами 90 396 000, 00 грн (UA-2022-02-15-001885-c).

Пунктом 1.1 договору № 1/1-К-22 передбачено, що продавець зобов`язується у 2022 році продати і відвантажити ДК 021-2015: 15610000-7 продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту) (далі - товар) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору, а саме: - борошно пшеничне І сорту в кількості 6 200 000, 00 кг по ціні 14, 58 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами на загальну суму 90 396 000, 00 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами.

Згідно з пунктом 3.1 договору № 1/1-К-22 ціна договору становить 90 396 000, 00 грн, у тому числі ПДВ 15 066 000, 00 грн, ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Строк поставки товару за договором до 20.12.2022 (пункт 5.1 договору № 1/1-К-22).

Пунктом 5.2 договору № 1/1-К-22 встановлено, що продавець поставку товару здійснює на умовах DDP (Інкотермс 2010), за адресами, що вказані в рознарядках покупця.

Пунктом 10.1 Договору № 1/1-К-22 визначено термін дії договору до 31.12.2022.

03.03.2022 сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору № 1/1-К-22 якою внесені зміни та доповнено в частині повернення забезпечення.

09.04.2022 сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору № 1/1-К-22 якою внесені зміни, а саме:
пункт 1.1. договору викладено у такій редакції:
"1.1. Продавець зобов`язується у 2022 році продати та відвантажити товар в обсязі та асортименті згідно з рознарядками Покупця відповідно до його потреби, а Покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору, у тому числі: - Борошно пшеничне І сорту в кількості 6 200 000 кг по ціні 14,58 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами на загальну суму 90 396 000,00 грн. з податками та зборами, тарою і транспортними витратами;"
- пункт 3.1 договору викладено у такій редакції: 
"3.1. Ціна договору становить 90 396 000,00 грн., у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.".

Згідно доводів позивача, які визнаються відповідачем договір № 1/1-К-22 сторонами виконано в повному обсязі, а саме відповідачем здійснено поставку товару - борошно пшеничне І сорту в кількості 6 200 000 кг по ціні 14, 58 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами на загальну суму 90 396 000, 00 грн, а позивачем оплачено такий товар у повному обсязі.

Державною аудиторською службою України проведено ревізію закупівлі - відкриті торги з особливостями на закупівлю послуг код CPV згідно ДК 021-2015: 15610000-7 продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту).

За результатами вказаної ревізії складено акт ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" за період 01.01.2022 по 30.09.2024 у висновках якого зазначено таке:
- листом ДПС від 03.01.2025 № 42/5/99-00-12-01-03-05, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС - ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (код ЄДРПОУ 39925482) - дата реєстрації платником ПДВ 01.04.2018, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 31.03.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024, платник спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2% з 01.04.2022 по 31.07.2023, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023, що також підтверджується інформацією, що міститься у вільному доступі на сайті tax.gov.ua.;
- ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" повідомило Генеральну дирекцію ДКВС України про перехід на спрощену систему оподаткування 3 групи платника єдиного податку зі ставкою єдиного податку у розмірі 2% доходу в силу чого Генеральною дирекцією ДКВС України, в особі начальника Стеценка Ю. В., з ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП", в особі директора Дякуна Р. М., укладено договір від 03.03.2022 № 1/1-К-22 із змінами, внесеними додатковою угодою від 09.04.2022 № 2 не зменшивши ціну товару (без зміни кількості (обсягу) та якості товару) та, відповідно, загальну суму вартості товару за договором на 12 887 140,50 грн (ПДВ у розмірі 20% від суми договору 77 322 843, 00 грн (90 396 000, 00 - 10 222 038, 00 - 2 851 119, 00)), чим порушено частину 1 статті 193 Господарського кодексу України, частину 1 статті 526, статті 629 Цивільного кодексу України, пункт 5 частини 5 статті 41 України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VII, із змінами, пункт 5 розділу VII "Особливості укладання та виконання договорів про закупівлю за рамковими угодами" Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладання, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15.09.2017 № 1372, із змінами, пункт 3.2 договору від 18.08.2022 № 1/1-К-22, із змінами, що призвело до витрат державного бюджету на 12 887 140,50 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму".

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, стверджує, що до ціни зазначеного договору, помилково включено суму ПДВ, тому слід дійти висновку, що ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" будучи в цей період платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %, набуло грошові кошти в розмірі суми ПДВ, а саме 12 887 140, 50 грн (ПДВ у розмірі 20 % від ціни поставленого товару по договору у 2022 році) передбаченому умовами пункту 3.1 договору поза підставою, передбаченою договором.

На підтвердження зазначеного позивачем долучено до позову платіжні доручення, рахунки на оплату товару, видаткові накладні на товар.

В сукупності зазначеного, враховуючи статус платника податків виконавця, позивач вважає, що положення пунктів 1.1, 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215, 217 ЦК України.

Заперечуючи щодо задоволення позову відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що учасники - неплатники ПДВ не мають технічної можливості в системі електронних закупівель відобразити свою цінову пропозицію "без ПДВ" (обрати відмітку "без ПДВ"), з огляду на особливості роботи електронної системи закупівель.

З листа № 206/01/617/11 від 01.04.2025 Державного підприємства "Прозорро" вбачається, що функціонал платформи проведення торгів Державного підприємства "Прозорро" не передбачає технічної можливості вказати в окремому полі про наявність/відсутність ПДВ у пропозиції учасника. Інформація про ПДВ може вказуватись учасником у доданих документах.

Відповідач зазначає, що з рахунків та видаткових накладних вбачається, що в ціну товару після укладання додаткової угоди № 2 до договору № 1/1-К-22 від 03.03.2022 не включалась сума ПДВ, оскільки і графа "Разом", і графа "Разом з ПДВ" містять одні й ті ж суми, що підтверджує відсутність факту сплати позивачем суми ПДВ з 09.04.2022.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги позивача про визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 (зі змінами), укладеного між Генеральною дирекцією ДКВС України та ТОВ "Ес Енд Ей Груп" за результатами проведення відкритих торгів UA-2022-02-15-001885-c на авторизованому електронному майданчику публічних закупівель "Prozorro", в частині включення ПДВ до загальної ціни договору та стягнення коштів у сумі 12 887 140, 50 грн, як безпідставно набутих.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що статус відповідача, як платника податків, свідчить про незаконне включення до ціни товару ПДВ шляхом укладання додаткової угоди № 2 від 09.04.2022 до договору, оскільки відповідач в період з 01.04.2022 по 31.07.2023 перебував на спрощеній системі оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %. Позивач стверджує, що включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а тому пункти 1.1 та 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215, 217 ЦК України. Крім того, розмір сплаченого ПДВ в сумі 12 887 140, 50 грн підлягає стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України, як безпідставно отриманих постачальником грошових коштів.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі, та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом положень Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

У справі, що розглядається, позивач зазначав, що до пунктів 1.1 та 3.1 договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 (зі змінами) була включена умова щодо сплати ПДВ. Проте така умова не могла бути включена до цього договору, оскільки відповідач на момент укладення додаткової угоди № 2 від 09.04.2022 до договору не був суб`єктом сплати ПДВ, тому господарська операція з поставки товарів за договором мала бути звільнена від сплати ПДВ. Відтак, за твердженням позивача, ці умови договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 суперечать законодавству.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно із статтею 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

При цьому в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що ПДВ - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпунктів "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів / послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг). ПДВ включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку (подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20 та в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20).

У справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з укладенням договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22 (зі змінами) та його виконанням, зокрема, в частині сплати позивачем ціни договору, яка, на його думку, включала ПДВ.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до оголошення про проведення відкритих торгів з особливостями (ідентифікатор закупівлі UA-2021-08-03-002041-c) передбачена закупівля Генеральною дирекцією ДКВС України ДК 021:2015: 15610000-7: Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (борошно пшеничне І сорту) в кількості 21 687 900, 00 кг, строк поставки до 15.12.2024, очікувана вартість предмета закупівлі 318 829 950,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 1 ст. 29 "Про публічні закупівлі" оцінка тендерних пропозицій/пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону.

У пункті 1 розділу V "Оцінка тендерних пропозицій" зазначено перелік критеріїв оцінки тендерної пропозиції із зазначенням питомої ваги критерію. Ціна тендерної пропозиції не може перевищувати вартість предмета закупівлі, зазначену в оголошенні про проведення відкритих торгів, з урахуванням абзацу другого пункту 28 Особливостей. До розгляду не приймається тендерна пропозиція, ціна якої є вищою ніж очікувана вартість предмета закупівлі, визначена замовником в оголошенні про проведення відкритих торгів з особливостями. Критерієм оцінки є ціна (100 %). Ціна тендерної пропозиції повинна враховувати податки і збори, у тому числі, що сплачуються або мають бути сплачені відповідно до положень ПК України. У разі, якщо учасник не є платником ПДВ, ціна тендерної пропозиції зазначається без ПДВ.

Тобто єдиним критерієм оцінки пропозицій є ціна. Предмет закупівлі є об`єктом оподаткування ПДВ.

У постанові від 28.04.2020 у справі № 904/1143/19 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при здійсненні оцінки пропозицій учасників повинна прийматися методика порівняння повних відпускних цін учасників, незалежно від того який режим оподаткування застосовується учасником. У рішенні Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 40-р/пк-пз від 10.06.2016 визначено позицію щодо методики оцінки цінової пропозиції, а саме зазначено, що у разі якщо учасник торгів, який надав найменшу цінову пропозицію не є платником ПДВ, тендерним комітетом приймаються для оцінки цінові пропозиції наступних учасників без врахування ПДВ. Спроби застосовувати при розгляді тендерних пропозицій різний підхід до оцінки учасників, які є або не є платниками ПДВ, є дискримінаційним. При цьому, незалежно від того чи є переможець процедури закупівель платником ПДВ, чи обкладається предмет закупівлі ПДВ, в звіті про результати процедури закупівлі буде відображатись ціна з ПДВ, якщо замовник при формуванні закупівлі і в оголошенні визначив предмет закупівлі з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2022 між Генеральною дирекцією ДКВС України (покупець) та ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" (продавець) було укладено договір № 1/1-К-22 на придбання товару у кількості 6 200 000 кг по ціні 14, 58 грн з ПДВ за одиницю товару, тарою і транспортними витратами. Загальна сума вартості товару з ПДВ, тарою і транспортними витратами 90 396 000, 00 грн.

Колегія суддів зауважує, що умови укладеного договору, з вказівкою про включення до вартості товару ПДВ, не відрізняються від умов тендерної документації, що відповідає приписам ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

ТОВ "ЕС ЕНД ЕЙ ГРУП" зареєстроване платником ПДВ 01.04.2018, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 31.03.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024, за період з 01.04.2022 по 31.07.2023 є платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023.

Фактично функціонал платформи проведення торгів Державного підприємства "Прозорро" не передбачає технічної можливості вказати в окремому полі наявність/відсутність ПДВ у пропозиції учасника. Інформація про ПДВ може вказуватись учасником у доданих документах. Зазначене підтверджується листом Державного підприємства "Прозорро" № 206/01/617/11 від 01.04.2025. Оскільки у відповідача була відсутня технічна можливість вказати в окремому полі про відсутність ПДВ у пропозиції учасника, у тендерній пропозиції відповідача відображена запропонована ціна як з ПДВ.

Відповідач листом від 06.04.2022 № 29 повідомив позивача, що він зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2 % на період дії воєнного стану, у зв`язку з чим просив позивача розглянути питання, зокрема, укладення додаткової угоди до договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22, якою врахувати особливості оподаткування підприємства в період дії воєнного стану, зокрема те, що всі операції з реалізації товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, вважаються такими, що не є об`єктом оподаткування ПДВ.

09.04.2022 сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору № 1/1-К-22 якою внесені зміни, а саме:
пункт 1.1. договору викладено у такій редакції:
"1.1. Продавець зобов`язується у 2022 році продати та відвантажити товар в обсязі та асортименті згідно з рознарядками Покупця відповідно до його потреби, а Покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору, у тому числі: - Борошно пшеничне І сорту в кількості 6 200 000 кг по ціні 14,58 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами на загальну суму 90 396 000,00 грн. з податками та зборами, тарою і транспортними витратами;
пункт 3.1 договору викладено у такій редакції: 
"3.1. Ціна договору становить 90 396 000, 00 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару."

Тобто, позивачем було погоджено внесення змін до оспорюваних пунктів договору без зміни ціни договору, в яку додатковою угодою № 2 від 09.04.2022 до договору № 1/1-К-22 від 03.03.2022 не було включено ПДВ.

Отже, доводи скаржника про те, що сторони всупереч нормам підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України умовами договору погодили, що до ціни зазначеного договору включено суму податку на додану вартість, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Колегія суддів враховує істотні умови договору, які були визначені учасниками публічних закупівель, очікувану вартість предмету закупівлі, ціну товару, обсяг товару, зазначені у тендерній документації позивача. Також колегія суддів бере до уваги, що у розділі V тендерної документації визначено, що критерієм оцінки є ціна (100 %). Ціна тендерної пропозиції повинна враховувати податки і збори, у тому числі що сплачуються або мають бути сплачені відповідно до положень Податкового кодексу України. У разі, якщо учасник не є платником ПДВ, ціна тендерної пропозиції зазначається без ПДВ.

Оскільки, ціна товару не включає ПДВ, то відсутні підстави для визнання недійсними пунктів 1.1. та 3.1 договору зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 09.04.2022, в частині включення до договірної ціни ПДВ.

Відповідно кошти в розмірі 12 887 140, 50 грн, (в т.ч. в розмірі 662 442, 30 грн, які визначені судом першої інстанції як різниця між сумою ПДВ та податку в 2 %), не є набутими відповідачем безпідставно, оскільки входять до ціни договору (90 396 000, 00 грн) та не є сумою ПДВ. Підстава, на якій відповідач набув вказані кошти, існує та не відпала, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

Технічні помилки у видаткових накладних, як обґрунтовано зазначає відповідач у своїй апеляційній скарзі, не впливають на фактичну структуру договірної ціни, що узгоджена сторонами у договорі від 03.03.2022 № 1/1-К-22 у редакції додаткової угоди № 2 від 09.04.2022, не створюють для відповідача податкового зобов`язання з ПДВ, оскільки відповідач у відповідний період не був платником ПДВ та не підтверджують отримання відповідачем надмірних сум від позивача.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення 662 442, 30 грн, як різниці між сумою ПДВ та податку в 2 %, є помилковим, оскільки ця сума коштів набута відповідачем на підставі договору від 03.03.2022 № 1/1-К-22, що виключає можливість застосування до таких правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

У зв`язку з наведеним, рішення в частині стягнення 662 442, 30 грн необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог, в решті - залишити без змін.

Щодо доводів Генеральної дирекції ДКВС України про неповне дослідження судом першої інстанції та ненадання правової оцінки акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" за період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року, колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у cправі № 915/222/24 вказує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.04.2018 у справі № 826/3902/15 дійшов висновку про те, що акт ревізії не є документом, що створює правові наслідки для суб`єкта інспектування, але є документом, що фіксує певні факти і обставини, які можуть стати підставою для «законної вимоги» контролюючого органу на адресу підконтрольного суб`єкта або для здійснення цим органом самостійно заходів до усунення виявлених порушень законодавства шляхом звернення до суду в інтересах держави.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі № 826/3350/17, від 22.05.2018 у справі № 826/18946/14, від 20.06.2018 у справі № 826/5608/17, від 26.03.2020 у справі № 2040/6730/18.

У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, від 07.12.2021 у справі №922/3816/19 викладено висновок про те, що акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 18.02.2020 у справі №910/7984/16 та від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Отже, оскільки виявлені контролюючим органом порушення, зазначені в акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року, який складений Державною аудиторською службою України, не впливають на умови укладених між сторонами договорів та не можуть їх змінювати, посилання позивача на акт ревізії як на підставу для задоволення позовних вимог є безпідставними, оскільки цей акт сам по собі не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем свої договірних зобов`язань.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та відмову у задоволенні апеляційної скарги позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Судові витрати

Відповідно до частин 4 та 14 статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державну установу "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України".

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі №910/9771/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп" на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" безпідставно набутих коштів у розмірі 662 442, 30 грн та судового збору у розмірі 7 949, 31 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі №910/9771/25 залишити без змін.

Стягнути з Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115; ідентифікаційний код 41220556) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ес Енд Ей Груп" (пров. Несторівський, буд. 7, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 39925482) 11 923 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривень 95 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 04.05.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков