ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/461/26	Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І. 	
Провадження № 33/817/236/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.5 ст. 126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: соби, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Бойка П.В., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Як визнав суд, 07 березня 2026 року приблизно о 12 год. 13 хв. в с. Нижні Луб`янки на дорозі Р43 ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а також не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п. 2.1 а, 2.4 ПДР України.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення, якими судом першої інстанції обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 , останній не підписував та не був з ними ознайомлений.
Вказує, що працівники патрульної поліції не здійснювали відеозапис за допомогою нагрудних камер на місці зупинки транспортного засобу, а також не залучили свідків при складанні протоколів.
Зазначає, що в протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено вид транспортного засобу, яким керував останній.
Вказує, що суд першої інстанції у справі зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак вказане, на думку апелянта, є завідомо неправдивим, що підтверджується відеозаписом з реєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції.
На думку апелянта, у діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки останній разом з братом навчалися керувати на невизначеному працівниками патрульної поліції транспортному засобі, для того, щоб отримати посвідчення водія.
Щодо ікримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП зазначає, що під час поїздки з братом вони помітили, що позаду них їде автомобіль патрульної та подає світловий сигнал для зупинки, однак через несправність гальм не змогли зупинитись, а чекали поки закінчиться пальне, проте було прийнято рішення з`їхати на бездоріжжя.
Просить скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши апелянта - особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , а також його захисника Бойка П.В. які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 608501 від 07.03.2026, 07 березня 2026 року приблизно о 12 год. 13 хв. в с. Нижні Луб`янки на дорозі Р43 ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії.
Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 608513 ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п. 2.1 а, 2.4 ПДР України.
У вказаних протоколах про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Зі змістом протоколів ОСОБА_1 був ознайомлений, хоча від підпису відмовився.
Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 .
Тому, вказівка у постанові суду про керування ОСОБА_1 автомобілем, на що звертає увагу апелянт, не впливає на доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- даними, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №608501 та ЕПР1 № 608513 від 07.03.2026 ;   (а.с.1-2)
-  копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 272572 від 23.02.2026 року за ч.3 ст. 122, ч.1, ч.2 ст.126 КУпАП ;      (а.с.4)
-  долученим до матеріалів справи відеозаписом. (а.с.11). 
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст. 122-2 КУпАП є відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
Так, з відеозаписів із відеореєстратора зі службового автомобіля поліцейського встановлено, що 07 березня 2026 року приблизно о 12 год. 13 хв. в с. Нижні Луб`янки на дорозі Р43 було зафіксовано рух транспортного засобу, державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 , який у подальшому був зупинений працівниками поліції.
З аналізу вказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не реагував на вимогу працівників патрульної поліції про зупинку, а свідомо продовжував рух намагаючись втекти.
Твердження ОСОБА_1 про те, що через несправність гальм не змогли зупинитись, а чекали поки закінчиться пальне і тому було прийнято рішення з`їхати на бездоріжжя апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Доводи апелянта про те, що у діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки останній разом з братом навчалися керувати на невизначеному працівниками патрульної поліції транспортному засобі, для того, щоб отримати посвідчення водія апеляційним судом розцінюються як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.
При цьому, суд звертає увагу, що апелянт не заперечує самого факту керування ним транспортним засобом, усвідомлюючи, що він є особою, яка не має права керування транспортними засобами.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.
Така кваліфікуюча ознака, як повторність, зафіксована постановою серії ББА № 272572 р., відповідно до якої ОСОБА_1 23.02.2025 р. в м. Збараж керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами.
Вказана постанова серії ББА № 272572 р. набрала законної сили і на час розгляду справи Збаразьким районним судом Тернопільської області та та Тернопільським апеляційним судом не скасована.
Зазначені вище докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.1 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
З огляду на викладене, мотиви наведені апелянтом в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Твердження сторони захисту про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу вважаю безпідставнішими.
Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.
Як слідує з матеріалів провадження, адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 . Вчинив 07 березня 2026 року, а рішення суду першої інстанції про накладення на нього адміністративного стягнення прийнято 30 березня 2026 року — тобто в межах строку визначеного приписами ст.38 КУпАП.
Апеляційний також зазначає, що по даній справі судом першої інстанції прийнято одне рішення, датоване 30 березня 2026 року, а не два, як вказує адвокат Бойко П.В.
Долучена адвокатом Бойко постанова Збаразького районного суду від 31 березня 2026 року містить механічну описку щодо дати її ухвалення.
Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.5 ст.126, ч.1 ст. 122-2 КУпАП є правильним. 
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції обрав стягнення, визначене санкцією ст.126 ч.5, ч.1 ст. 122-2 КК України, у виді штрафу у фіксованому правовою нормою розмірі.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя