Справа № 331/5999/25
Провадження № 2/331/795/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря – Солов`ян О.С.,
розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання протиправною відмови в приватизації та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району про визнання протиправною відмови в приватизації та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначено, що 03.12.2005 р. ОСОБА_1 набув право користування квартирою АДРЕСА_1 , в якій 15.12.2005 р. зареєстрував своє місце проживання. Зазначене житлове приміщення є однокімнатною квартирою, яка не приватизована та перебуває в особистому користуванні позивача, інші особи в квартирі не зареєстровані та не проживають. Позивачем не використано своє право на приватизацію. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , однак листом від 14.05.2025 р. йому було повідомлено через існування недоліків, а саме: не надання копії ордеру на житлове приміщення встановленого зразку, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради; відсутність довідки про реєстрацію місця проживання в період з 01.01.1993 по 26.08.1993 та з 04.12.2005 по 15.12.2005; відсутність документу, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в періоди з 01.01.1993 по 26.08.1993 та з 04.12.2005 по 15.12.2005. Позивач вселений до квартири на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені законодавством щодо приватизації, але відсутність ордеру, а також відсутність довідок про реєстрацію місця проживання в період з 01.01.1993 по 26.08.1993 та з 04.12.2005 по 15.12.2005, з відповідною відсутністю, за вказаний період, невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнення, просив суд визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району здійснити приватизацію за відсутності ордеру на вказану квартиру, за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 р. по 26.08.1993 р. та з 04.12.2005 р. по 15.12.2005 р., та за відсутності документу, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в періоди з 01.01.1993 р. по 26.08.1993 р. та з 04.12.2005 р. по 15.12.2005 р. 
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2026 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.
01.12.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами розгляду районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району заяви ОСОБА_1 з питання приватизації ним квартири за адресою: АДРЕСА_3 виявлено, що у наданих ним до заяви документах відсутні документи, визначені Положенням від 16.12.2009 № 396, а саме: копія ордера на житлове приміщення встановленого зразку, виданого виконавчим комітетом ЗМР; довідка про реєстрацію місця проживання в періоди з 01.01.1993 по 26.08.1993 та з 04.12.2005 по 15.12.2005; документ, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в періоди з 01.01.1993 по 26.08.1993 та з 04.12.2005 по 15.12.2005. Здійснити приватизацію житла без повного переліку документів неможливо. Враховуючи конкретні обставини, при яких виник даний спір, районна адміністрація зауважує, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 необхідних документів, визначених Положенням від 16.12.2009 № 396.
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що згідно із довідкою ОСББ № 6 «Титан» № 15 від 08.03.2024 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав за місцем реєстрації АДРЕСА_4 з 26.07.1990 року по 28.06.1993 рік. 
Відповідно до інформації Відділу реєстрації фізичних осіб по Заводському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-35/2-65 від 11.03.2024 р., за відомостями департаменту реєстраційних послуг ЗМР місце проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 з 26.08.1993 р. по 04.12.2005 р. 
Згідно із Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/004920118 від 15.04.2025 року, за відомостями Запорізької територіальної громади, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 з 15.12.2005 року. 
18.06.2015 р. між МКП «Основаніє» та ОСОБА_1 було укладено договір найму № 135580198 житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 18.06.2015 р., відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу у безстрокове користування житло: у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Житлове приміщення загальною площею 22,90 кв.м., житлова площа 16,30 кв.м. 
Відповідно до довідки, наданої головою ОСББ «Олександрівська 52» Бабушкіною С.І. № 113 від 13.03.2025 р., ОСОБА_1 дійсно є наймачем, зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; номер особового рахунку НОМЕР_1 ; квартира АДРЕСА_1 не приватизована та перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 433331053 від 28.06.2025 р., інформація про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 відсутня. 
Відповідно до довідки дільниці експлуатації гуртожитків ПрАТ «Запоріжвогнетрив» № 31-22 від 15.02.2024 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в АДРЕСА_5 і в період з 26.08.1993 р. по 01.08.2001 р. за вищевказаною адресою в приватизації участі не брав. 
Згідно із довідкою районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 151 від 15.02.2024 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому що в період з 02.08.2001 по 04.12.2005 не брав участі в приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Житлові чеки не використано. 
Відповідно до довідки ТВБВ №10007/0357 Філії – Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.40/0357-05/312 від 27.03.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно із довідкою ТВБВ №10007/0357 Філії – Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.40/0357-05/313 від 27.03.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 14.05.2025 року № Т-253-О-388, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 з питання приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_3 , було відмовлено в її задоволенні, посилаючись на надання неповного пакету документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, а саме: копії ордера на житлове приміщення встановленого зразку, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради; довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 р. по 26.08.1993 р. та з 04.12.2005 р. по 15.12.2005 р.; документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 р. по 26.08.1993 р. та з 04.12.2005 р. по 15.12.2005 р. 
Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.
Згідно зі ч. 1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Згідно із ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках).
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.
Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.
При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.
З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.
Так, з 2005 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності його мешкання в квартирі.
Частиною 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частина 11 цієї статті передбачає, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 (далі - Положення), визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.
Відповідно пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення визначено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.
Відповідно до п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Позивач вселений до квартири на законних підставах, законність його проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, але відсутність ордеру, а також даних про реєстрацію ОСОБА_1 та невикористання останніми житлових чеків, позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання протиправною відмови в приватизації та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району (ЄДРПОУ 37573707) здійснити приватизацію за відсутності ордеру на вказану квартиру, за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в періоди з 01.01.1993 року по 26.08.1993 року та з 14.12.2005 року по 15.12.2005 року, та за відсутності документу, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду в періоди з 01.01.1993 року по 26.08.1993 року та з 14.12.2005 року по 15.12.2005 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Світлицька