Справа № 507/657/26
Провадження № 2/507/479/2026
Номер рядка звіту 40
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"27" квітня 2026 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі : 
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання – Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка цивільну справу в порядку спрощеного провадження із викликом (повідомленням) сторін за позовом товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором:
встановив :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування вимог позивач вказує, що 01 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 6645167, відповідно до умов якого Товариство передало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4990 грн., які відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 6645167 від 01 червня 2025 року.
Оскільки відповідачем не виконано зобов`язання по кредитному договору, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором,а сааме : 4990 грн. – заборгованість за сумою отриманого кредиту, 5840 грн. – комісія за надання кредиту, 7000 грн. штраф та судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн., 381,74 грн. судові втрати пов`язані з підготовкою направлення документів боржнику у розмірі 381,74 грн.
Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст.128 ЦПК України, що підтверджується довідкою.
Проте, відповідач в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надала.
У встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст.178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 01 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. (а.с.12)
 Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл.11розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 01 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 6645167, відповідно до умов якого Товариство передало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4990 грн., які відповідач зобов`язався повернути та сплатити комісію, проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 6645167 від 0 червня 2025 року.
Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ»  за кредитним договором № 6645167 від 01 червня 2025 року, а саме: 4990 грн. – заборгованість за сумою отриманого кредиту, 5840 грн. – комісія за надання кредиту, 7000 грн. штраф.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України)
Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ»  відповідно до Договору договір відступлення прав вимоги від 25 листопада 2025 року набуло право вимоги до відповідача за договором № 6645167 від 01 червня 2025 року .
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»..
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Договір № 6645167 від 01 червня 2025 року укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки.
Позивач умови виконав, що підтверджується довідками про перерахування суми кредиту та не оспорюється відповідачем.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитних договорів і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості на користь позивача, до якого перейшло право вимоги. 
Вирішуючи питання про стягнення неустойки (штрафу) суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України ).
Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пеня, штраф) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Суд вважає необхідним врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача збитків у зв`язку з порушенням саме відповідачем грошового зобов`язання. Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає, що розмір неустойки підлягає зменшенню до 1000 грн.
Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за договором № 6645167 від 01 червня 2025 року на користь позивача у розмірі 11830 грн., з яких: 4990 грн. - заборгованість за сумою отриманого кредиту, 5840 грн. – комісія за надання кредиту, 1000 грн. штраф, у задоволенні решти позову щодо штрафу слід відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2662 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.1).
Незважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, беручи до уваги те, що спір виник внаслідок бездіяльності відповідача, суд покладає на відповідача розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, повністю, тобто у розмірі 2 662,40 грн.
Позивач в позові зазначає, що поніс судові втрати пов`язані з підготовкою направлення документів боржнику у розмірі 381,74 грн. та поніс витрати на професійну правову допомогу, які складають 9000 грн. Із урахуванням критеріїв співмірності складності справи, ціни позову та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. За таких обставин, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі судові витрати в розмірі 7044 грн. 14 коп.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися
На підставі викладеного, керуючись ст.133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованість за кредитним договором № 6645167 від 01 червня 2025 року в сумі 11830 грн., у задоволенні решти позову щодо стягнення штрафу відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» судові витрати в розмірі 7044 грн. 14 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Любашівським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ КОЛЕКТ» , адреса місцезнаходження: 02154, місто Київ, проспект Соборності, 30А, приміщення (офіс) 321, ЄДРПОУ 43950742.
Відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ). 
Суддя:           Т.П. Дармакука