СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/14171/25
пр. № 2-о/759/38/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року         м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді        Єросової І.Ю.,
при секретарі        Біляку М.О.,
за участі заявниці        ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:
25.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 .
Дану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 серпня 2000 року Виконавчим комітетом Деснянської районної ради міста Чернігова згідно з розпорядженням (наказом) від 27.08.2000 №1511, ОСОБА_3 був співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3 , про що Киселівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 
Згідно з розпорядженням міського голови N? 54-р від 19 лютого 2016 року (https://chernigiv-rada.gov.ua/rozporyad-mr-golovy/sid-42/id-9009/) вулицю Одинцова у м. Чернігові перейменовано на вулицю Захисників України.
У відповідності до інформаційної довідки №6171 від 21.08.2023, виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» (оригінал знаходиться у заявника), Комунальним підприємством «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради за 
ОСОБА_3 зареєстровано право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
У вказаній інформаційній довідці прізвища всіх співвласників квартири, окрім батька, матері та брата зазначено як « ОСОБА_4 », а батькове - « ОСОБА_4 »
Після смерті ОСОБА_3 Чернігівською районною державною нотаріальною конторою 07.12.2024 була заведена спадкова справа №376/2024 щодо майна померлого.
Вказує, що вона звернулась до вищевказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після мого померлого батька, однак нотаріус листом №691/02-14 від 16.05.2025 повідомила, що після проведення правового аналізу спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 встановлено розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця та його спадкоємців. Зокрема, згідно з інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 06 квітня 1982 року було зроблено актовий запис №490 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько вказано - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно до вказаного свідоцтва про смерть помер « ОСОБА_3 ».
За таких обставин, вказаний факт унеможливлює реалізацію заявницею спадкових прав, належний їх відповідно до закону після смерті батька ОСОБА_3 . 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Ухвалою від 01.07.2025 провадження у справі відкрито, розгляд вирішено проводити у порядку окремого провадження.
28.11.2025 до суду надійшла копія спадкової справи №376/2024, заведена 07.12.2024 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н. після смерті ОСОБА_3 .
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримує вимоги заяви та просить задовольнити її шляхом встановлення факту, що ОСОБА_3 є її рідним батьком. На підтвердження наведеного також долучає фотознімки разом із батьком та членами сім`ї. 
У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_7 , яка повідомила суду, що заявниця є хрещеною її молодшого сина, знайомі вже більше 17 років, знає добре членів її родини, у тому числі й батьки. Так, батьком заявниці є ОСОБА_3 , який помер у 2024 році.
Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, до суду не прибула, жодних заяв чи клопотань не надсилала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності заінтересованої особи.
Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши докази, доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.
25.06.2025 заявниця ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чернігові, як між донькою та батьком.
У ході розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.11.2024 року (т. 1 а.с. 39). 
Упродовж шестимісячного строку заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в рамках заведеної спадкової справи 16.05.2025 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із наявністю розбіжностей у прізвищі батька (спадкодавця) та ОСОБА_1 як спадкоємиці.
Таким чином, метою звернення до суду із даною заявою та визнання факту родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 необхідно останній для реалізації права на спадкування за законом - отримання свідоцтва про право на спадщину.
Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 у справі № 545/844/23 зазначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана суто з неможливістю встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем з відповідних державних реєстрів.
На підтвердження факту наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 заявниця надає суду:
- копію свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 06.04.1982 року (т. 1 а.с. 16);
- копію паспорту громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , виданим Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 12.05.1996 року (т. 1 а.с. 13-14);
- копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 28.05.2008, відповідно до якого 28.05.2008 ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 20).
Відтак, судом встановлено, що документи, які містять ідентифікаційні дані ОСОБА_3 - батька заявниці, містять відмінності у зазначенні прізвища померлого, що унеможливлює перевірку нотаріусом дійсності родинних зв`язків ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Так, у свідоцтві про народження ОСОБА_3 прізвище останнього вказано як « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 12), у паспорті громадянина України як « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 13), у свідоцтві про народження заявниці як « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 16), у повторно виданому свідоцтві по народження заявниці як « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 17), у свідоцтві про право власності на житло як « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 18).
Так само факт родинних відносин заявниці із померлим батьком підтверджує і допитаний у ході розгляді справи свідок ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні 31.03.2026 повідомила, що заявниця є хрещеною її молодшого сина, знайомі вже більше 17 років, знає добре членів її родини, у тому числі й батьки. Так, батьком заявниці є ОСОБА_3 , який помер у 2024 році.
Суд звертає увагу, що згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України коказання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
Верховний Суд України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).
За описаних вище обставин суд вважає доведеним факт родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та її рідним батьком ОСОБА_3 . Доведення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини.
Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявницею у своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються.
За таких обставин суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявниці юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.
Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки від цього залежить її право на спадщину, а тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. 
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 18, 258, 263-265, 315-319, 352, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_5  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Товстоліс Чернігівського району Чернігівської області, громадянином України, та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , уродженкою м. Чернігова, громадянкою України, як батька та доньки.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому, відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя         Єросова І.Ю.