Справа № 462/10444/25
2/180/377/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 р. 

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Тананайської Ю.А.
за участю секретаря Павлович Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 462/10444/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» - Паладич А.О. звернулася до Залізничного районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2201324 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 14200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% на день.
ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту.
15.07.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено Договір факторингу №01.02-02/25 , згідно якого ТОВ «РОСВЕН ІВЕСТ Україна» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами. Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором складала: 46576 грн.
Відповідач отримавши кошти, свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав. Заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «РОСВЕН ІВЕСТ Україна», нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: 46576 грн., з яких: заборгованість по тілу - 14200 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам – 32376 грн.
Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 2201324 від 31.07.2021 року в сумі 46576 грн. та судові витрати. Розгляд справи провести без участі представника позивача. 
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29 грудня 2025 року справу передано до Марганецького міського суду Дніпропетровської області за підсудністю.
Ухвалою суду від 29 січня 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги ТОВ "СВЕА ФІНАНС" підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Мальцев В.П. надав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що договір укладався на 30 днів, позивачем нараховані проценти за межами строку договору; витрати на правову допомогу є завищеними та не відповідають справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
31.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2201324 про надання споживчого кредиту в сумі 14200 гривень.
Згідно з п. 1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієн6та, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу в особистий кабінет. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.
Пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.8 договору встановлено, що на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього договору.
Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% на день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація відповідно до п. 4.2 договору. Знижена процентна ставка становить 0,57% в день та застосовується відповідно до вказаних у п. 1.4.2 умов.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41%, за зниженою ставкою 582,51%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 22294 грн, за зниженою ставкою 16628 грн. 20 коп.
Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.( п.1.8)
Згідно з п. 2.1, 2.4, 2.5, 3.1, 3.2 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. договору.
Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Розділом 4 договору визначено умови порядку продовження строку користування кредитом та авто пролонгації, відповідно до якого у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору (п. 4.1.1.).
Сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту (п. 4.2.1.).
Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів (п. 4.2.2.).
Загальна кількість атовпролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) авто пролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така авто пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав (п. 4.2.5.).
Договір припиняється у день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності). Датою закінчення строку дії договору є дата надходження повної суми заборгованості за договором на рахунок товариства. (п. 4.2.6.)
Відповідно до п. 6.1.3. договору товариство має право, зокрема, укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.
Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору (п. 10.13).
У додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором.
Договір та додаток до нього підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н212 31.07.2021 16:28:39.
Також, ОСОБА_1 31.07.2021 16:27:59 підписано паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, (стандартизована форма), в якому містяться інформація та контактні дані сторін, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (тип, сума кредиту, строк кредитування, мета його отримання тощо), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (вид, тип процентної ставки, застереження щодо обчислень тощо), порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. 
Грошові кошти ТОВ «Лінеура Україна» перераховані на картку позичальника № НОМЕР_2 , яка зазначена в договорі, що підтверджується документом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 12885-0403 від 4.03.2024 року.
24.08.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до Договору № 2201324 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та визначено дату повернення кредиту до 24.09.2021 року.
23.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до Договору № 2201324 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та визначено дату повернення кредиту до 24.10.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 станом на 15.07.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 46576 грн, з яких: 14200 грн заборгованість за тілом кредиту, 32376 грн заборгованість за відсотками.
15 липня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Росвен Інвест Україна», (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №2-15072022.
Відповідно до умов даного договору клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.
Загальний розмір заборгованостей складає 93929906 грн.62 коп. згідно з реєстром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документа (п. 2.2 договору).
Сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 596639 грн.56 коп, яке фактор сплачує клієнту шляхом перерахування клієнту цих грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний в р. 12 цього договору, протягом 2 банківських днів з моменту підписання (п. 4.1., 4.2. договору).
У додатку №1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 міститься реєстр боржників №1 від 15.07.2022 підписаний сторонами з проставлянням печаток.
З платіжної інструкції №8664 від 18.07.2022 вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило ТОВ «Лінеура Україна»» 596639 грн 56 коп. оплати фінансування згідно договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 р.
Відповідно до витягу з реєстру реєстр боржників №1 до договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 (порядковий номер запису в оригінальному реєстрі №1458) позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2201324 від 31.07.2021, загальна сума заборгованості 46576 грн сума основного боргу 14200 грн та сума нарахованих процентів 32376 грн .
Відповідно до рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс».
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За положеннями частини першої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Договір, додатки до нього підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також, перед підписанням кредитного договору ОСОБА_1 ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, де містяться основні умови кредитування.
Крім того, у договорі сторони погодили суму кредиту 14200 грн (п. 1.2. договору), строк кредиту 30 днів (п. 1.3. договору), процентну ставку (п. 1.4. договору), умови пролонгації договору (розділ 4 договору).
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Щодо нарахування процентів, то суд установивши факт існування між сторонами невиконаних позичальником кредитних зобов`язань, у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
Як зазначалось вище, відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які встановлені в договорі та які відповідач при його підписанні добровільно погодився сплатити. Отримавши кредитні кошти, відповідач погодився сплатити відсотки за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України. У даному випадку ТОВ «Лінеура Україна» нараховано визначені кредитним договором відсотки за користування кредитом у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах. За умовами кредитного договору процентна ставка є фіксованою та позикодавцем не змінювалась.
При цьому помилковим є посилання відповідача на те, що у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором лише у межах строку його дії, підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації кредиту відсутні. Адже п. 4.2. договору встановлені умови пролонгації та передбачено, що збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли у позичальника на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, але загалом не може перевищувати 120 календарних днів.
Строк кредиту, згідно умов договору 30 днів, тобто до 31 серпня 2021 року, між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» двічі укладався додатковий договір до договору 24.08.21 року про продовження до 24.09.2021 року, та 23.09.2021 року про продовження до 24.10.2021 року, в подальшому строк договору продовжувався на підставі п.4.2 договору. 
З огляду на викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 46576 грн заборгованості за договором №2201324 від 31.07.2021, яка складається з: 14200 грн заборгованості за тілом кредиту, 32376 грн заборгованості за відсотками.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
ТОВ «Свеа Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 року, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією , яка міститься у матеріалах справи, яка підлягає стягненню з відповідача. 
Керуючись ст.ст.128, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, буд.8, заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2201324 від 31.07.2021 року у розмірі 46576 грн., з яких: заборгованість по тілу – 14200 грн., заборгованість по відсоткам – 32376 грн., та сплачений судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 16 червня 2026 року. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул.Іллінська, буд.8.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 

Суддя: Ю. А. Тананайська