Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 р. № 520/10175/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 205050015455 від 09.01.2026 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, з 21.12.2012 по 03.07.2016, з 04.07.2016 по 28.09.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 02 січня 2026 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з 02 січня 2026 року зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, з 21.12.2012 по 03.07.2016, з 04.07.2016 по 28.09.2020.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області прийнято протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Позивач уважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою судді від 11.05.2026 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. 
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС. 
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до наданих довідок №1/04 від 21.04.2025, №08-04-25 від 23.04.2025 та №09-04-25 від 23.04.2025 періоди роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, 21.12.2012 по 03.07.2016 та з 04.07.2016 по 28.09.2020 - це роботи по вислузі років відповідно до ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Оскільки до заяви не було надано документів передбачених пунктами 3 та 10 Порядку №383, зарахувати періоди відповідно до пільгових довідок у пільговий стаж за Списком №2 немає підстав.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено такі обставини. 
Позивач 02.01.2026 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2023 №1058-IV, проведення взаємного зарахування періодів роботи та зарахування до пільгового стажу періодів роботи (а.с.82-83).
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 205050015455 від 09.01.2026 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком (а.с.86-87).
У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 8 місяців 14 днів; пільговий стаж за Списком №2 - 4 роки 8 місяців 4 дні. Вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, провести взаємне зарахування періодів роботи, зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 відповідні періоди роботи, у разі не зарахування - повідомити причини відмови (а.с.84-85).
Відповідач листом від 12.02.2026 №9096-3896/І-03/8-2000/26 повідомив, що відповідно до наданих довідок №1/04 від 21.04.2025, №08-04-25 від 23.04.2025 та №09-04-25 від 23.04.2025 періоди роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, 21.12.2012 по 03.07.2016 та з 04.07.2016 по 28.09.2020 - це роботи по вислузі років відповідно до ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Оскільки до заяви не було надано документів передбачених пунктами 3 та 10 Порядку №383, зарахувати періоди відповідно до пільгових довідок у пільговий стаж за Списком №2 немає підстав (а.с.88-90).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) .
За змістом пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Порядок пенсійного забезпечення окремих категорій громадян установлено статтею 114 Закону №1058-IV, у відповідності до частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Згідно із підпунктом 5 пункту 2 розділу II Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком, серед іншого додаються такі документи:
- документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема:
довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону);
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок № 383).
Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці  необхідно подати трудову книжку  із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637. 
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, відповідно до п. 20 Порядку №637, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Водночас, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №160/18173/23.
Під час дослідження трудової книжки НОМЕР_1 від 06.07.1989 (а.с.69-81), судом установлено, що у період з 16.08.2005 по 20.12.2012 позивач працював в ЗАТ «Укрпромгеофізика» на посаді каротажника-перфораторника в польовій промислово-геофізичній партії (записи №26, №28).
З трудової книжки також убачається, що ЗАТ «Укрпромгеофізика» 19.05.2011 перейменовано на ПрАТ «Промислова-геофізична компанія Надра» (запис №27). Указана обставина також підтверджується довідкою №2/04 від 21.04.2025, з якої додатково вбачається, що з 25.03.2013 ПрАТ «Промислова-геофізична компанія Надра» перейменовано на ПрАТ "Гео Спектр" (а.с.34).
У період з 21.12.2012 по 28.09.2020 працював у ТОВ «Надра промислова геофізика», зокрема, з 21.12.2012 по 03.07.2016 - каротажником в промислово-геофізичному загоні промислово-геофізичної експедиції, а з 04.07.2016 по 28.09.2020 - підривником польового-геофізичного загону в промислово-геофізичній експедиції (записи №29, №31, №33).
З трудової книжки також убачається, що ТОВ «Надра промислова геофізика» 23.07.2015 перейменовано на ТОВ "Тутковський свердловинний сервіс" (запис №30), а 16.03.2020 - на ТОВ "Надра сервіси" (запис №32). 
Таким чином, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи щодо періодів роботи, найменування займаних посад, дат прийняття та звільнення, які дають можливість встановити характер трудової діяльності позивача та підтвердити відповідний стаж роботи.
Щодо наявності підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2.
Згідно з Розділом XII. БУРІННЯ, ВИДОБУВАННЯ ТА ПЕРЕРОБЛЕННЯ НАФТИ, ГАЗУ ТА ГАЗОВОГО КОНДЕНСАТУ, ПЕРЕРОБЛЕННЯ ВУГІЛЛЯ ТА СЛАНЦЮ" постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посаді і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", до Списку №2 належать каротажники та вибуховики (код 12.1а-3).
Відповідно до Розділу XII. БУРІННЯ, ВИДОБУВАННЯ ТА ПЕРЕРОБЛЕННЯ НАФТИ, ГАЗУ ТА ГАЗОВОГО КОНДЕНСАТУ, ПЕРЕРОБЛЕННЯ ВУГІЛЛЯТА СЛАНЦЮ постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посаді і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", до Списку №2 належать каротажники та вибуховики. 
Витягом ЗАТ "Укрпромгеофізика" з наказу №337/01 від 03.01.2008 до трудових книжок працівників, який міститься у матеріалах позовної заяви, затверджено Перелік професій та посад працівників ЗАТ "Укрпромгеофізика" з важкими та шкідливими умовами праці, робота яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення, спец харчування, доплату та додаткову відпустку згідно з проведеною атестацією робочих місць за умовами праці, постанови ВЦСПС №731/П-13 від 16.12.1987, постанови КМУ №1290 від 17.11.1997. Відповідно до указаного Переліку посади каротажника та вибуховика відносяться до Списку №2 (а.с.36).
Отже, аналіз наведених нормативно-правових актів та наявних у справі доказів свідчить про те, що у спірні періоди роботи посади каротажника та вибуховика (підривника), які обіймав позивач, були прямо передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Щодо такої підстави для відмови як відсутність результатів атестації робочих місць у відповідності до пункту 3 Порядку №383.
Пунктом 4 Порядку №383 передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. 
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №383 зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. 
Пунктом 4.3 Порядку №383 установлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. 
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01.08.1992 №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.
Окрім того, судом установлено, що у матеріалах справи містяться такі документи щодо атестації робочих місць: 
1) перелік робочих місць, виробництв, професій і посад ГУ "Укргазпромгеофізика", які підлягають атестації за умовами праці, для підтвердження прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення, встановлення додаткових відпусток і доплат за умовами праці від 14.06.2004 (а.с.54);
2) перелік робочих місць, виробництв, професій і посад ГУ "Укргазпромгеофізика", атестованих за умовами праці, для підтвердження прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення, встановлення додаткових відпусток і доплат за умовами праці від 01.08.2005 (а.с.55);
3) наказ "щодо атестації робочих місць" від 30.07.2010 №178 (а.с.56);
4) перелік робочих місць, професій і посад атестованих за умовами праці (у відповідності до постанови КМУ №442 від 01.08.1992), для підтвердження прав на пільгове пенсійне забезпечення, щорічні додаткові відпустки та компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці в ГУ "Укргазпромгеофізика" від 30.07.2010 (а.с.57-58);
5) наказ "щодо атестації робочих місць" від 30.07.2015 №99 (а.с.59);
6) список робочих місць атестованих за умовами праці згідно з постановою КМУ №442 від 01.08.1992 на підтвердження права на пільгові пенсії, щорічні додаткові відпустки та компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці в ГУ "Укргазпромгеофізика" від 30.07.2015 (а.с.60-61);
7) наказ "щодо атестації робочих місць" від 28.07.2020 №390 (а.с.62);
8) список робочих місць, атестованих згідно з постановою КМУ №442 від 01.08.1992, на підтвердження права на пільгові пенсії, щорічні додаткові відпустки та компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці в ГУ "Укргазпромгеофізика" від 28.07.2020 (а.с.63-67).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що атестація робочих місць фактично проводилася, що підтверджується переліками атестованих робочих місць та наказами про проведення атестації від 2004, 2005, 2010, 2015 та 2020 років. Отже, твердження відповідача про відсутність підтвердження атестації робочих місць спростовується наявними у справі письмовими доказами.
Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача з підстав того, що в уточнюючих довідках №1/04 від 21.04.2025, №08-04-25 від 23.04.2025 та №09-04-25 від 23.04.2025 зазначено, що відповідні періоди роботи належать до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Уточнюючі довідки підприємства подаються лише у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17 та від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Таким чином, сама по собі вказівка в уточнюючій довідці на те, що вона видана для підтвердження стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, не змінює характеру виконуваної роботи та не спростовує наявності у позивача права на зарахування відповідних періодів до пільгового стажу за Списком №2. 
З матеріалів справи вбачається, що спірні періоди роботи підтверджуються записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 06.07.1989, відповідно до яких він працював на посадах каротажника та підривника. При цьому зазначені посади передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, а також Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за умови зайнятості на таких роботах повний робочий день. 
Крім того, законодавство не містить заборони щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи, які одночасно належать до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. Навпаки, частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» прямо передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах. 
Отже, посилання відповідача на те, що спірні періоди роботи зазначені в уточнюючих довідках як такі, що дають право на пенсію за вислугу років, не є належною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні цих періодів до пільгового стажу за Списком №2, оскільки право позивача на таке зарахування підтверджується записами трудової книжки, характером виконуваної роботи, а також віднесенням відповідних посад до Списку №2 у спірні періоди роботи.
При цьому, оскільки записи у трудовій книжці позивача містять відомості про займані посади та періоди роботи, подання уточнюючих довідок для підтвердження такого стажу не було обов`язковим. Водночас позивач додатково надав уточнюючі довідки роботодавця та документи щодо проведення атестації робочих місць, які лише підтверджують обставини, вже встановлені записами трудової книжки. Тому доводи відповідача щодо змісту уточнюючих довідок не спростовують наявності у позивача права на зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу.
Щодо наявності у позивача необхідного страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до оскаржуваного рішення необхідний вік становить 55 років, необхідний страховий стаж становить 30 років, страховий стаж заявника становить 30 років 8 місяців 14 днів, необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, пільговий стаж заявника за Списком №2 становить 4 роки 8 місяців 4 дні. 
Отже, на момент звернення за призначенням пенсії позивач уже мав необхідний страховий стаж, який, відповідно до оскаржуваного рішення, становив 30 років 8 місяців 14 днів при необхідних 30 роках. 
Судом установлено наявність підстав для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2. Ураховуючи тривалість зазначених періодів, після їх зарахування пільговий стаж позивача перевищуватиме встановлену пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV вимогу щодо наявності не менше 12 років 6 місяців стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці за Списком №2. 
Таким чином, з урахуванням зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, позивач має необхідний вік, достатній страховий стаж та необхідний пільговий стаж за Списком №2, а відтак набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
При цьому, під час розгляду справи відповідачем також не надано до суду пояснень щодо підстав часткового врахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 06.10.2020 по 09.06.2025. Оскаржуване рішення таких даних не містить.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Харківській області від 09.01.2026 №2000-0301-9/4602 убачається лише, що згідно з наданою пільговою довідкою №180 від 09.06.2025 зараховано період з 06.10.2020 по 09.06.2025 у пільговий стаж за Списком №2, який складає 4 роки 8 місяців 4 дні.
Суд звертає увагу, що відповідачем фактично визнано належність роботи позивача до робіт за Списком №2, оскільки до пільгового стажу зараховано період роботи з 06.10.2020 по 09.06.2025 на підставі пільгової довідки №180 від 09.06.2025 (а.с.37-38).
Водночас матеріали справи свідчать, що у спірні періоди з 16.08.2005 по 28.09.2020 позивач працював на аналогічних посадах каротажника та підривника (вибуховика), які були передбачені Списком №2 як на момент виконання роботи, так і за результатами атестації робочих місць. Єдиною відмінністю між наданими позивачем довідками є те, що довідки №1/04 від 21.04.2025, №08-04-25 від 23.04.2025 та №09-04-25 від 23.04.2025 були видані для підтвердження стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, тоді як довідка №180 від 09.06.2025 була оформлена як довідка для призначення пенсії на пільгових умовах. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що часткове зарахування відповідачем до пільгового стажу лише періоду з 06.10.2020 по 09.06.2025 та незарахування попередніх періодів роботи ґрунтується виключно на формальному підході до змісту наданих довідок, а не на характері виконуваної роботи та займаних позивачем посад. При цьому ні оскаржуване рішення, ні подані відповідачем пояснення не містять належного обґрунтування причин, з яких робота позивача на посадах, прямо передбачених Списком №2, зарахована до пільгового стажу лише за один період та не зарахована за інші тотожні за своїм характером періоди роботи.
З огляду на встановлені обставини справи та наведене правове регулювання, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, з 21.12.2012 по 03.07.2016 та з 04.07.2016 по 28.09.2020, оскільки зазначені періоди підтверджуються належними та допустимими доказами, а займані позивачем посади належали до робіт, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не належним чином розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком, що свідчить про необґрунтованість та передчасність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №205050015455 від 09.01.2026 та про необхідність його скасування.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладені обставини, оскільки відповідачем не здійснено належну перевірку страхового стажу позивача, то, з метою належного захисту прав позивача в спірних правовідносинах, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 02.01.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною 5 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення під час прийняття судового рішення.
З огляду на викладену вище норму діючого законодавства, суд зазначає, що на даний час відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконане рішення суду у даній справі, а відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання позивача.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №205050015455 від 09.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 16.08.2005 по 20.12.2012, з 21.12.2012 по 03.07.2016, з 04.07.2016 по 28.09.2020. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду в даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН