ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 р. 		Справа № 906/402/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г., 
секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,
за участю представників сторін:
від позивача: Сніцаренко А.А. - довіреність №19-12/25 від 19.12.2025, 
від відповідача: не з`явився, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального
позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" 
до: Фермерського господарства "Агро-Союз" 
про стягнення 553 775,39грн. 

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" (далі - позивач, ТОВ "Гроу Сідс") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фермерського господарства "Агро-Союз" (далі - відповідач, ФГ "Агро-Союз") про стягнення 553 775,39грн, з яких: 55 187,76грн 3% річних, 245 470,19грн інфляційних втрат, 253 117,44грн штрафу, а також судових витрат.
Ухвалою суду від 15.04.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/402/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.05.2026.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відкладено підготовче засідання на 01.06.2026.
Ухвалою суду 02.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2026.
Через загальний відділ канцелярії суду 29.06.2026 представником позивача подано заяву від 26.06.2026 на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2026, до якої додано оригінали документів для огляду в судовому засіданні. 
Відповідач повноважного представника у судове засідання 29.06.2026 не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку ухвали суду від 02.06.2026 до електронного кабінету ФГ "Агро-Союз" (на звороті а.с.84).
Представник позивача у судовому засіданні вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи.
Суд враховує, що відсутність представника відповідача, відповідно до ст.216 ГПК України, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Згідно з частиною 1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.п.1, 2 частини 3 ст.202 ГПК України).
Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.
Враховуючи те, що суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи з метою забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а неявка відповідача в засідання суду не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2026 підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити позов.
Суд у судовому засіданні оглянув оригінали документів, копії яких додано до позову. 
У судовому засіданні 29.06.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024. Зазначає, що ТОВ "Гроу Сідс" належним чином виконало свої зобов`язання за укладеними між сторонами специфікаціями та поставило відповідачу обумовлений товар. Однак, ФГ "Агро-Союз" зобов`язання щодо здійснення оплати за товар здійснило з порушенням встановлених договором строків, що є підставою для застосування до останнього санкцій, передбачених договором та чинним законодавством. Наведене стало підставою для звернення ТОВ "Гроу Сідс" до суду з даним позовом, у якому позивач просить стягнути з ФГ "Агро-Союз" заборгованість у сумі 553 775,39грн, з якої: 3% річних у розмірі 55 187,76грн, інфляційні втрати у розмірі 245 470,19грн та штраф у розмірі 253 117,44грн (а.с.1-4).
У відзиві на позовну заяву ФГ "Агро-Союз" зазначає, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Зауважує, що вартість отриманого товару була оплачена відповідачем у повному обсязі у 2025 році. З метою забезпечення правової рівноваги, дотримання справедливого балансу інтересів сторін, враховуючи повну оплату вартості товару та надмірність нарахованих штрафних санкцій, відповідач просить зменшити суму штрафу до 1 000,00грн, зменшити суму 3 % річних до 1 000,00грн, зменшити суму інфляційних втрат до 1 000,00грн, а також відмовити у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (а.с.61-63).
Позивач процесуальним правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
11.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" (постачальник/позивач) та Фермерським господарством "Агро-Союз" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №11/03-2 (а.с.14-16).
Відповідно до п.1.1 договору, у строки, передбачені цим договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур, та/або засоби захисту рослин, та/або мінеральні добрива та/або інший товар, погоджений сторонами у специфікаціях до даного договору), визначений сторонами у специфікаціях до даного договору (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим договором (специфікаціями до нього).
Предметом поставки є визначений товар з найменуванням, у кількості та за ціною, зазначеними у специфікаціях, підписаних постачальником та покупцем, які є невід`ємними частинами цього договору. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на дату їх складання (п.1.2 договору).
Згідно з п.2.1 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається загальною кількістю товару, зазначеною у всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору.
Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що ціна товару, що є предметом даного договору, вказується у специфікаціях до даного договору в національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у іноземній валюті (доларах США або Євро).
Відповідно до п.3.2 договору, загальна сума договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього договору.
Згідно з п.5.1 договору, розрахунки за товар за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі. Відсутність виписаного постачальником рахунку-фактури не звільняє покупця від оплати за товар та не являється простроченням кредитора. У такому випадку покупець зобов`язується здійснити оплату на підставі даного договору.
Товар вважається оплаченим у момент надходження грошових коштів на рахунок постачальника. Всі витрати по перерахуванню грошових коштів несе покупець (п.5.3 договору).
Відповідно до п.5.4 договору, порядок та строки оплати товару визначаються у відповідних специфікаціях щодо умов поставки такого товару.
Згідно з п.6.8 договору, підписанням видаткової накладної покупець засвідчує факт передачі йому постачальником товару, вказаного у відповідній видатковій накладній, а також разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі сертифікатів якості (відповідності), інструкції щодо використання та застосування даного товару. Датою фактичної передачі товару покупцю є дата, зазначена у видатковій накладній.
У п.7.4 договору передбачено, що у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, передбачених цим договором, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від загальної суми договору, визначеної в порядку п.3.2 договору.
Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2024. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від обов`язку виконати зобов`язання за ним, які виникли під час його дії (п.9.1 договору).
Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін.
1. 11.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №1 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 547 800,00грн, а також термін поставки: до 15.04.2024;
- порядок та строк оплати товару: 547 800,00грн оплачується покупцем в строк до 29.03.2024 (а.с.17).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №150 від 11.03.2024 на суму 547 800,00грн (а.с.23).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 547 800,00грн, що підтверджується видатковою накладною №218 від 17.04.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.17).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 547 800,00грн у повному обсязі, а саме: 19.03.2024 сплачено 100 000,00грн, 09.10.2024 сплачено 250 000,00грн, 10.10.2024 сплачено 25 000,00грн, 04.12.2024 сплачено 172 800,00грн (а.с.30-50).
2. 11.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №2 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 819 461,41грн, а також термін поставки: до 15.04.2024;
- порядок та строк оплати товару: 819 461,41грн оплачується покупцем в строк до 30.08.2024 (а.с.18).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №151 від 11.03.2024 на суму 819 461,41грн (а.с.24).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 819 461,41грн, що підтверджується видатковою накладною №117 від 30.03.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.18).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 819 461,41грн у повному обсязі, а саме: 18.04.2024 сплачено 29 461,41грн, 04.12.2024 сплачено 27 200,00грн, 05.12.2024 сплачено 250 160,00грн, 06.02.2025 сплачено 200 640,00грн, 07.02.2025 сплачено 10 000,00грн, 07.02.2025 сплачено 112 000,00грн, 14.08.2025 сплачено 190 000,00грн (а.с.30-50).
3. 16.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №3 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 297 112,50грн, а також термін поставки: за узгодженням;
- порядок та строк оплати товару: 297 112,50грн оплачується покупцем в строк до 15.08.2024 (а.с.19).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №269 від 16.04.2024 на суму 297 112,50грн (а.с.25).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 297 112,50грн, що підтверджується видатковою накладною №217 від 19.04.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.19).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 297 112,50грн у повному обсязі, а саме: 14.08.2025 сплачено 200 000,00грн, 15.08.2025 сплачено 76 000,00грн, 07.10.2025 сплачено 21 112,50грн (а.с.30-50).
4. 23.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №4 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 195 000,42грн (4 547,58 Євро), а також термін поставки: за узгодженням;
- порядок та строк оплати товару: 195 000,42грн оплачується покупцем в строк до 30.08.2024 (а.с.20).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №289 від 23.04.2024 на суму 195 000,42грн (а.с.26).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 195 000,42грн, що підтверджується видатковою накладною №246 від 25.04.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.20).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 195 000,42грн у повному обсязі - 07.10.2025 (а.с.30-50).
5. 08.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №5 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 613 800,00грн, а також термін поставки: до 14.09.2024;
- порядок та строк оплати товару: 613 800,00грн оплачується покупцем в строк до 13.08.2024 (а.с.21).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №К00000518 від 08.08.2024 на суму 613 800,00грн (а.с.27).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 613 800,00грн, що підтверджується видатковою накладною №558 від 13.08.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.21).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 613 800,00грн у повному обсязі, а саме: 09.10.2025 сплачено 203 800,00грн, 10.10.2025 сплачено 210 000,00грн, 14.10.2025 сплачено 200 000,00грн (а.с.30-50).
6. 19.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" та Фермерським господарством "Агро-Союз" складено та підписано специфікацію №6 до договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024, у якій сторонами погоджено:
- найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, яка складає 58 000,08грн, а також термін поставки: за узгодженням;
- порядок та строк оплати товару: 58 000,08грн, оплачується покупцем в строк до 29.11.2024 (а.с.22).
Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №К00000529 від 19.08.2024 на суму 58 000,08грн (а.с.28).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 58 000,08грн, що підтверджується видатковою накладною №575 від 20.08.2024, яка підписана обома сторонами та скріплена печатками (на звороті а.с.22).
Згідно банківської виписки АТ "ТАСКОМБАНК" відповідач оплатив отриманий товар на загальну суму 58 000,08грн у повному обсязі - 07.02.2025 (а.с.30-50).
У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати товару за договором поставки, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з ФГ "Агро-Союз" 553 775,39грн, з яких: 3% річних - 55 187,76грн, інфляційні втрати - 245 470,19грн та штраф - 253 117,44грн.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 ст.626 ЦК України, передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом, 11.03.2024 між ТОВ "Гроу Сідс" (постачальник) та ФГ "Агро-Союз" (покупець) було укладено договір поставки №11/03-2 відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур, та/або засоби захисту рослин, та/або мінеральні добрива та/або інший товар), визначений сторонами у специфікаціях до договору, а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим договором (специфікаціями до нього) (а.с.14-16).
Згідно з п.2.1 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається загальною кількістю товару, зазначеною у всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору.
До договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024 сторонами було складено та підписано 6 (шість) специфікацій, а саме:
- специфікація №1 від 11.03.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 547 800,00грн; термін поставки: до 15.04.2024; строк оплати: 547 800,00грн оплачується покупцем в строк до 29.03.2024 (а.с.17).
- специфікація №2 від 11.03.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 819 461,41грн; термін поставки: до 15.04.2024; строк оплати: 819 461,41грн оплачується покупцем в строк до 30.08.2024 (а.с.18).
- специфікація №3 від 16.04.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 297 112,50грн: термін поставки: за узгодженням; строк оплати: 297 112,50грн оплачується покупцем в строк до 15.08.2024 (а.с.19).
- специфікація №4 від 23.04.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 195 000,42грн (4 547,58 Євро); термін поставки: за узгодженням; строк оплати: 195 000,42грн оплачується покупцем в строк до 30.08.2024 (а.с.20).
- специфікація №5 від 08.08.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 613 800,00грн; термін поставки: до 14.09.2024; строк оплати: 613 800,00грн оплачується покупцем в строк до 13.08.2024 (а.с.21).
- специфікація №6 від 19.08.2024, у якій сторони погодили: найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, яка складає 58 000,08грн; термін поставки: за узгодженням; строк оплати: 58 000,08грн, оплачується покупцем в строк до 29.11.2024 (а.с.22).
Договір поставки №11/03-2 від 11.03.2024 та специфікації до договору підписані представниками сторін, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб.
Згідно ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Пунктом 6.8 договору передбачено, що підписанням видаткової накладної покупець засвідчує факт передачі йому постачальником товару, вказаного у відповідній видатковій накладній, а також разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі сертифікатів якості (відповідності), інструкції щодо використання та застосування даного товару. Датою фактичної передачі товару покупцю є дата, зазначена у видатковій накладній.
Відповідно до п.3.2 договору, загальна сума договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього договору.
На виконання умов договору поставки №11/03-2 від 11.03.2024 позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 531 174,41грн, що підтверджується видатковими накладними: №218 від 17.04.2024 на суму 547 800,00грн, №117 від 30.03.2024 на суму 819 461,41грн, №217 від 19.04.2024 на суму 297 112,50грн, №246 від 25.04.2024 на суму 195 000,42грн, №558 від 13.08.2024 на суму 613 800,00грн, №575 від 20.08.2024 на суму 58 000,08грн.
Згідно з п.5.1 договору, розрахунки за товар за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі. Відсутність виписаного постачальником рахунку-фактури не звільняє покупця від оплати за товар та не являється простроченням кредитора. У такому випадку покупець зобов`язується здійснити оплату на підставі даного договору.
Товар вважається оплаченим у момент надходження грошових коштів на рахунок постачальника. Всі витрати по перерахуванню грошових коштів несе покупець (п.5.3 договору).
Відповідно до п.5.4 договору, порядок та строки оплати товару визначаються у відповідних специфікаціях щодо умов поставки такого товару.
Як було зазначено вище, сторони у специфікаціях №№1-6 до договору погодили строки оплати товару, а саме: за специфікацією №1 на суму 547 800,00грн - у строк до 29.03.2024, за специфікацією №2 на суму 819 461,41грн - у строк до 30.08.2024, за специфікацією №3 на суму 297 112,50грн - у строк до 15.08.2024, за специфікацією №4 на суму 195 000,42грн - у строк до 30.08.2024, за специфікацією №5 на суму 613 800,00грн - у строк до 13.09.2024, за специфікацією №6 на суму 58 000,08грн - у строк до 29.11.2024.
У відповідності до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Однак, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, оплату за отриманий товар ФГ "Агро-Союз" здійснило у повному обсязі на суму 2 531 174,41грн, однак з простроченням платежів, що підтверджується банківською випискою АТ "ТАСКОМБАНК", а саме (а.с.30-50):
- товар на суму 547 800,00грн (видаткова накладна №218 від 17.04.2024) було оплачено відповідачем платежами: 19.03.2024 - 100 000,00грн, 09.10.2024 - 250 000,00грн, 10.10.2024 - 25 000,00грн, 04.12.2024 - 172 800,00грн;
- товар на суму 819 461,41грн (видаткова накладна №117 від 30.03.2024) було оплачено відповідачем такими платежами: 18.04.2024 - 29 461,41грн, 04.12.2024 - 27 200,00грн, 05.12.2024 - 250 160,00грн, 06.02.2025 - 200 640,00грн, 07.02.2025 - 10 000,00грн, 07.02.2025 - 112 000,00грн, 14.08.2025 - 190 000,00грн;
- товар на суму 297 112,50,00грн (видаткова накладна №217 від 19.04.2024) було оплачено відповідачем такими платежами: 14.08.2025 - 200 000,00грн, 15.08.2025 - 76 000,00грн, 07.10.2025 - 21 112,50грн;
- товар на суму 195 000,42грн (видаткова накладна №246 від 25.04.2024) було оплачено відповідачем - 07.10.2025;
- товар на суму 613 800,00грн (видаткова накладна №558 від 13.08.2024) було оплачено відповідачем такими платежами: 09.10.2025 - 203 800,00грн, 10.10.2025 - 210 000,00грн, 14.10.2025 - 200 000грн;
- товар на суму 58 000,08грн (видаткова накладна №575 від 20.08.2024) було оплачено відповідачем - 07.02.2025.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 55 187,76грн 3% річних, 245 470,19грн інфляційних втрат та 253 117,44грн штрафу.
Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо позовних вимог в частині стягнення 253 117,44грн штрафу.
Відповідно до статтею 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 ст.216, частини 2 ст.217 Господарського кодексу України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин; далі - ГК України), учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.
Згідно зі статтею 230 ГК України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, у пункті 7.4. договору сторони передбачили, що у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, передбачених цим договором, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від загальної суми договору, визначеної в порядку п.3.2 договору.
Таким чином, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що встановлення неустойки (штрафу, пені) віднесено до умов договору, які сторони, в межах встановлених законодавством, визначають на власний розсуд при укладенні договору, а неустойка має сплачуватися на користь кредитора в договірних зобов`язаннях.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу у розмірі 253 117,44грн (2 531 174,41грн х 10%), судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства.
Щодо позовних вимог в частині стягнення 55 187,76грн 3% річних та 245 470,19грн інфляційних втрат.
Відповідно до частини 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст.625 ЦК України).
Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 55 187,76грн та інфляційних втрат у розмірі 245 470,19грн (а.с.8-13), господарський суд вважає його обґрунтованим та арифметично правильним. 
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.
У відзиві на позовну заяву ФГ "Агро-Союз" заявлено клопотання про зменшення розміру кожної із нарахованих сум, а саме: штрафу, 3% річних та інфляційних втрат до 1 000,00грн, в обґрунтування якого відповідач посилається на таке:
- відповідач є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;
- обставина, що несприятливі погодні умови 2024 року посприяли низькій врожайності усіх зернових культур, є загальновідомою, що вплинуло на платоспроможність останнього у 2024 році;
- вартість товару була оплачена відповідачем у повному обсязі у 2025 році;
- штраф, % річних та інфляційні втрати, які пред`явлені позивачем, за відсутності суми основної заборгованості, перетворилися із законодавчо-встановленого інструменту спонукання (стимулювання) відповідача до виконання основного зобов`язання - на інструмент безпідставного збагачення;
- стягнення надмірних штрафних санкцій в умовах війни не відповідає законодавчо-встановленим принципам справедливості, розумності та добросовісності учасника правовідносин;
- позивач не заявляв претензії відповідачу, не звертався у 2024 році з позовом до суду про стягнення штрафних санкцій, що вказує на зацікавленість у тривалому простроченні оплати товару, з метою нарахування штрафних санкцій;
- незважаючи на часткове прострочення оплати позивач у подальшому забезпечував поставку товару відповідачу, що вказує на те, що між сторонами існували відносини, за яких позивач не мав жодних претензій до відповідача, щодо порядку та строків оплати отриманого товару;
- загальна сума штрафу, % річних та інфляційних втрат становить 553 775,39грн, а сума заборгованості дорівнює нулю, що вказує на їх невиправданість та надмірність.
Щодо вказаного клопотання в частині зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних суд враховує наступне.
Визначене частиною 2 ст.625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси. Позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати товару). Такий висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25.06.2026 у cправі №910/4395/25.
У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, на яку посилається відповідач, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.
Отже, Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.
До того ж у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
При цьому, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини 2 ст.625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 уточнила, що саме 3% річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж 3% річних. Таким чином, розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
Тобто, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини 2 ст.625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.
При цьому, у даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача саме 3% річних. З урахуванням наведеного, господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для зменшення заявленої до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат до 1 000,00грн кожної, оскільки суд не може зменшити визначений ЦК України мінімальний розмір 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 55 187,76грн 3% річних та 245 470,19грн інфляційних втрат підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Щодо вказаного клопотання в частині зменшення розміру штрафу.
Відповідно до частини 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 ЦК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізуючі свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст.86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанова Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).
Отже, зменшення неустойки є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення неустойки спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22, висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.
Суд приймає до уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Перш за все суд враховує повне виконання відповідачем основного грошового зобов`язання за договором поставки в частині оплати 100% вартості товару (до звернення позивача до суду з даним позовом), хоча й з простроченням оплат.
Також суд вважає, що нарахування та стягнення з відповідача 55 187,76грн 3% річних та 245 470,19грн інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору.
За наведених обставин, стягнення з відповідача штрафу у розмірі 253 117,44грн, що становить 10% від загальної вартості поставленого відповідачем товару, у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.
Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності та виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, з метою дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора, беручи до уваги те, що розмір штрафу у сумі 253 117,44грн, є явно неспівмірним із наслідками допущеного порушення, враховуючи повне погашення відповідачем суми основного боргу, а також те, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язань більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, а також зважаючи на відсутність доказів того, що внаслідок прострочення виконання зобов`язань позивачу було завдано збитків, суд дійшов висновку про можливість зменшення 253 117,44грн штрафу на 50% - до 126 558,72грн. У частині стягненні 126 558,72грн штрафу суд відмовляє.

Судові витрати за результатом розгляду справи. 
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 6 645,30грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №4 від 03.04.2026 (а.с.7).
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду справи на відповідача покладається 6 645,30грн витрат по сплаті судового збору, враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана до господарського суду в електронній формі через систему "Електронний суд".
При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки, покладається на відповідача повністю без урахування відповідних зменшень, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосуванням судом права на таке зменшення. 
Схожий за змістом правовий висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2024 у cправі №922/1248/24. 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, 

УХВАЛИВ: 

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фермерського господарства "Агро-Союз" (13642, Житомирська область, Бердичівський район, село Білилівка, вулиця Троїцька, будинок 19А, код ЄДРПОУ 36928650) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроу Сідс" (22100, Вінницька область, Хмільницький район, місто Козятин, вулиця Січових Стрільців, будинок 8, кабінет 1, код ЄДРПОУ 40884934):
- 55 187,76грн 3% річних, 
- 245 470,19грн інфляційних втрат, 
- 126 558,72грн штрафу,
- 6 645,30грн витрат по сплаті судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.07.26 

Суддя Кравець С.Г. 

Направити:
1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,
2 - відповідачу - електронний кабінет.