ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8828/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В : 
04.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні, у період з 24.06.2024 до 31.01.2025, та не виплаті грошового забезпечення їй як дочці зниклого безвісти солдата, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про зобов`язання відповідача нарахувати забезпечення за період 24.06.2024 до 31.01.2025, та виплатити грошове, у т.ч. додаткові та інші види грошового забезпечення, зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 . 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.06.2024 її батько ОСОБА_2 як солдат військової частини НОМЕР_2 зник безвісті у бою у АДРЕСА_1 , внаслідок чого, позивачка 24.07.2024 подала до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідну заяву про виплату грошового забезпечення відповідно до Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2016 № 884, проте її заява не була розглянута.
Позичка пояснила, що неодноразово зверталась до відповідача із запитами з приводу отримання коштів по її заяві від 24.07.2024, а саме 19.02.2020, 24.04.2025, 23.05.2025 та 04.06.2025, на які лише з листа від 24.07.2025 № 2084/2400/4/9/1071 дізналась про відмову у задоволенні її заяви.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. 
Суд першої інстанції у вказаній ухвалі посилаючись на положення ч.5 ст.122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, констатував, що позивачка, звертаючись 04.08.2025 до суду з цим позовом пропустила строк на звернення і будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачці своєчасно звернутися до суду щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, не вказала.
Строк для усунення було визначено 10 днів з дня отримання цієї ухвали від 11.08.2025.
Позивачка, у строк визначений судом, а саме 15.08.2025, на виконання вказівки суду першої інстанції подала заяву про усунення недоліків, а саме пояснила причини пропуску, в якій ще раз навела обставини тривалого неотримання на її заяву від 24.07.2024р. письмових відповідей з боку відповідача протягом періоду з 24.07.2024року по 24.07.2025 рік.
Позивачка підкреслила, що про порушене своє право, а саме про відмову у виплаті їй певних виплат внаслідок загибелі її батька, дізналась з листа відповідача від 24.07.2025 № 2084/2400/4/9/1071.
Також, у цій заяві позивачка зазначила, що військова частина НОМЕР_2 , в якій проходив службу її батько, і куди позивачка також звернулась з приводу розгляду її заяви від 24.07.2024, була розформована і правонаступником є військова частина НОМЕР_1 .
Крім того, позивачка у цій заяві вказала, що з листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.03.2025 позивачка дізналась про те, що її заява від 24.07.2024 про виплати була загублена чи не направлена до ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовій частині НОМЕР_2 , а з відповіді військової частини НОМЕР_1 дізналась, що її заява від 24.07.2024 до вказаної військової частини не надходила.
Позивачка наголосила, що у період з 24.07.2024 по 04.08.2025 вчиняла усі можливі дії щодо належного розгляду її заяви від 24.07.2025 про нарахування та виплату їй виплат як члену сім`ї, безвісті зниклого солдата, а саме її батька, проте лише з листа відповідача від 24.07.2025 дізналась, що їй відмовлено у вказаних виплатах через те, що з 01.02.2025 року відбулись зміни у законодавстві. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 позовну заяву повернуто, при цьому суд першої інстанції визнав причини, наведені позивачем у заяві від 15.08.2025 неповажними, у задоволені заяви про поновлення строку відмовив.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив наступне: «Отже, строк звернення до суду зі спором про стягнення належної працівнику заробітної плати обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21. Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чинний на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків. Вказаний спір стосується нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення, у т.ч. додаткових та інших видів грошового забезпечення, зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 3 з 24.06.2024 до 31.01.2025. В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачці про те, що вона пропустила строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та зобов`язана надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази. Позивачка та її представник не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачці своєчасно звернутися до суду щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, у т.ч. додаткових та інших видів грошового забезпечення, зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 3 з 24.06.2024 до 31.01.2025, Заява не містить. Отже, вона не обґрунтована. Оскільки викладені у Заяві доводи не підтверджені доказами щодо конкретних обставин і фактів, які позивачці об`єктивно перешкодили звернутися до суду, підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджені».
Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що прийнято з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не правильно оцінено доводи позивача щодо поважності причин пропуску, а те, що про сам факт відмови у задоволені її заяви від 24.07.2024 року дізналась лише з листа відповідача 24.07.2025, до цієї дати результат їй не було відомий.
Позивачка наполягає на поновленні строку звернення до суду, через вказані обставини, посилаючись на норми Кодексу адміністративного судочинства України і та судову практику.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 було відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, ухвалою від 28.10.2025 призначено до слухання у порядку письмового провадження. 
З поважних причин слухання справи продовжувалось.
Відзив на апеляційну скарг відповідачем не подавався.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Стаття 121 КАС України визначає підстави та порядок поновлення та продовження процесуальних строків.
1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
2. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
3. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
4. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
5. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
6. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Стаття 122 КАС України визначає строк звернення до адміністративного суду.
1. Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень щодо проведення аналізу ефективності здійснення публічно-приватного партнерства встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері проведення конкурентних процедур з відбору приватного партнера, концесіонера встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах щодо оскарження законності укладення договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору, законності змін, внесених до договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору встановлюється 30-денний строк з дати оприлюднення договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору, змін до договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору згідно з положеннями Закону України "Про публічно-приватне партнерство" та Закону України "Про концесію";
3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
4. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
5. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачка оскаржує бездіяльність відповідача щодо не розгляду відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 , який є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , заяви щодо невиплат позивачці грошової виплати відповідно Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2016 № 884 (надалі - Порядок № 884), тобто як дочці солдата який зник безвісті в наслідок бойових дій під час виконання військового обов`язку захищаючи Батьківщину. 
Цей Порядок № 884 (в редакції на день зникнення ОСОБА_2 ) визначав механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).
Тобто, цей Порядок № 884 визначав дії позивачки як члена сім`ї військовослужбовця, який 24.06.2024 визнано безвісно відсутнім.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачка 24.07.2024 подала до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідну заяву про виплату грошового забезпечення згідно Порядку № 884, і результат розгляду цієї заяви, а саме про відмову в задоволені заяви, дізналась лише з листа від 24.07.2025 № 2084/2400/4/9/1071.
Інші відповіді позивачка про результат розгляду її заяви не отримувала.
Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення цього позову помилковим, оскільки позов цей не стосується проходження публічної служби, коли визначається місячний строк звернення до суду, заява про поновлення строку від 15.08.2025 є обґрунтованою, послідовною і зрозумілою, тому строк необхідно було поновити, оскільки попередні запити позивачки від 19.02.2020, 24.04.2025, 23.05.2025 та 04.06.2025, залишались без письмових відповідей з приводу результату розгляду її заяви.
Крім того, обставина, що військова частина НОМЕР_2 була розформована, і можливо, що заява позивачки від 24.07.2024 загубилась і не була передана до правонаступника військової частини НОМЕР_1 заслуговує уваги, оскільки це є поважна причина щодо неотримання позивачкою інформації з приводу розгляду її заяви.
Крім того, слід зазначити, що позивачка подала цей позов 04.08.2025, а про результат розгляду її заяви від 24.07.2024, дізналась лише з листа від 24.07.2025 № 2084/2400/4/9/1071, отже це свідчить про необхідність поновлення строку звернення до суду і визнання причину пропуску як поважну, оскільки позивачка протягом року вчиняла активні дії для захисту своїх прав, і це підтверджено документально.
Також, поза уваги суду першої інстанції залишилось те, що позовні вимоги стосуються неотримання виплат за період з 24.06.2024 до 31.01.2025, тобто щодо періодичних платежів, а суд першої інстанції не надав цьому оцінку, хоча відносно певного місяця, пропуск строку є незначним.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «право на суд» включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01 березня 2002 року).
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Отже, суду при прийнятті позову необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Крім того, поза уваги суду першої інстанції залишилось те, що позивачка є членом сім`ї військовослужбовця, який під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, визнаний безвісно зниклим, а вказана виплата стосується грошової допомоги сім`ям військовослужбовців, які загинули чи є безвісно зниклими. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про повернення позовної заяви суд першої інстанції допустився помилки та фактично позбавив позивача гарантованого їм національним та Європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 320, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 р. - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - скасувати, справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк