Справа № 344/21609/25
Провадження № 2/352/455/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
Головуючого судді  Кузьменка С.В.
За участі 
секретаря судового засідання  Гребінника В.М
представника позивача   ОСОБА_1 
розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу 
за позовом ОСОБА_2 
до  ОСОБА_3 
про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 (далі- Позивач) до ОСОБА_3 (далі- Відповідач) про поділ майна подружжя та проведення підготовчого засідання у справі призначено на 05 лютого 2026 року. 
05 лютого 2026 року розгляд справи відкладений на стадії підготовчого провадження на 04 березня 2026 року для надання можливості представнику Позивача ознайомитись із відзивом.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01 квітня 2026 року.
01 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 05 травня 2026 року.
05 травня 2026 року Судом закінчено стадію дослідження доказів та перейдено до стадії ухвалення та проголошення рішення.
18 травня 2026 року Судом постановлено ухвалу про поновлення судового розгляду та призначено судовий розгляд на 05 червня 2026 року.
05 червня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 17 червня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Позивач із урахуванням заяви від 05 червня 2026 року зазначає, що з 04 вересня 2004 року вона перебував у зареєстрованому шлюбі із Відповідачем, який розірвано рішення суду від 07 жовтня 2021 року. 
Під час перебування у шлюбі Позивачем та Відповідачем придбано майно, в тому числі:
- земельну ділянку із кадастровим номером 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , 
-  виробничу будівлю, реєстраційний номер майна: 16186576, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 
Вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю та їх належить частка власності на вказані об`єкти.
В зв`язку із викладеним, на підставі статей 60,61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України просить:
-визнати за нею право власності на частку земельної ділянки та виробничої будівлі;
-судові витрати покласти на Відповідача.
Відповідач надав відзив згідно із яким визнає позов в повному обсязі, крім витрат на правову допомогу, оскільки поділити майно можна було б в досудовому порядку.

ІІІ. Докази, досліджені судом
Докази, надані Позивачем
1.Паспорт та картка платника податків Позивача 
2.Паспорт та картка платника податків Відповідача
3.Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року у справі № 344/12543/21, яким розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем, укладений 04 вересня 2004 року.
4.Державний акт на право власності на земельну ділянку від 30 травня 2006 року, згідно із яким Відповідачеві на праві власності на підставі укладеного 18 березня 2006 року договору купівлі-продажу належить земельна ділянка розміром 0, 5167 га, розташована в селі Ценжів Івано-Франківської області
5.Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 листопада 2025 року, згідно із яким Відповідач є власником земельної ділянки із кадастровим номером 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташованої за адресою:  
АДРЕСА_2 .Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2006 року, згідно із яким Відповідач є власником 27/100 частки виробничих будівель, розташованих в АДРЕСА_3 .
7.Технічний паспорт від 05 травня 2006 року на домоволодіння АДРЕСА_3 
8.Довідка про оціночну вартість земельної ділянки із кадастровим номером 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, згідно із якою вартість об`єкту становить 1867799, 65 гривень.
9.Довідка про оціночну вартість виробничих будівель за адресою  АДРЕСА_3 , згідно із якою вартість об`єкту становить 246104,08 гривень.

10.Інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на момент розгляду справи судом, згідно із якою за Відповідачем на праві приватної власності зареєстровані:
- з 20 жовтня 2025 року земельна ділянка кадастровий номер 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташованої за адресою АДРЕСА_3  %
-З 26 травня 2011 року виробнича будівля, реєстраційний номер майна: 16186576, яка розташована за адресою:  

АДРЕСА_1 . Фактичні обставини, встановлені судом 
04 вересня 2004 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, що підтверджується рішенням (пункт ІІІ.3 цього Рішення).
18 березня 2006 року Відповідачем придбано у власність на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку із кадастровим номером 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ,  що підтверджується актом (пункти ІІІ.4 Рішення).
З 26 травня 2011 за Відповідачем зареєстровано право власності на виробничу будівлю, розташовану в АДРЕСА_3 ., що підтверджується витягом (пункти ІІІ.6, ІІІ.10 Рішення).
Згідно із інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на час розгляду справи спірні земельна ділянка та виробничі будівлі належать Відповідачеві (пункт ІІІ.10 цього Рішення)
07 жовтня 2021 року судом ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем, що підтверджується рішенням ( пункт ІІІ.3 цього Рішення)

V. Висновки суду
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Таким чином, для ухвалення рішення у справі важливими є встановлення фактичних обставин щодо періоду перебування сторін у шлюбі, а також дат та підстав виникнення права власності на спірні будинок та земельну ділянку. 

щодо періоду шлюбних відносин
Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється:
- внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим;
- внаслідок його розірвання.
Відповідно до статті 105 Сімейного кодексу України шлюб, серед іншого, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до статті 114 Сімейного кодексу України 
Позивач та Відповідач зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року та рішенням суду від 07 жовтня 2021 року вказаний шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом та рішенням (пункти ІІІ.3, ІІ,4 цього Рішення).
Таким чином, у відповідності до вимог статей 21,104,105 Сімейного кодексу України, Позивач та Відповідач перебували в шлюбі з 04 вересня 2004 року по 07 жовтня 2021 року.

щодо виникнення права власності 
Право власності Відповідача на земельну ділянку виникло 18 березня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу.
Право власності Відповідача на виробничу будівлю виникло 26 травня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу.
Таким чином, право власності Відповідача на спірні об`єкти зареєстровано під час перебування сторін у шлюбі.
Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 вказані норми закону в сукупності із вимогами статті 70 Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
У відповідності до вимог частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Суд враховує вказаний висновок під час розгляду справи № 352/530/25, оскільки він стосується релевантних відносин.
При цьому факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.
Вказаний висновок Суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18
Таким чином, Суд приходить до висновку, що:
- земельна ділянка із кадастровим номером 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 
-  виробнича будівля, реєстраційний номер майна: 16186576, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,  
є спільною сумісною власністю подружжя та належить Позивачу та Відповідачу в рівних частках, оскільки право власності на нього придбано під час перебування сторін у шлюбі, а Відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та не надано Суду будь-яких доказів щодо правових підстав для набуття права власності на спірні об`єкти ним особисто, а не подружжям.
Відповідно до статті 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно, 1/2 частка спірних земельної ділянки та виробничої будівлі підлягає виділенню Позивачеві та визнання за нею права власності на цю частку.
У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.
Відповідач не надав Суду будь-які докази по справі.
Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

VI. Щодо судового збору
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі підлягає покладенню на Відповідача в повному обсязі.
В той же час Суд звертає увагу, що первинний позов, за подання якого Позивачем сплачено судовий збір, стосувався трьох об`єктів нерухомості загальною вартістю 12559963, 96 гривень.
Із урахуванням заяви Представника Позивача від 05 червня 2026 року , Суд розглянув позов в межах позовних вимог щодо визнання права власності на об`єкти нерухомості вартістю 1867799, 65 гривень та 246104,08 гривень відповідно.
Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору (із урахуванням коефіцієнту 0.8 як за позов, поданий в системі Електронний Суд) становить 6863,52 гривень.
Одночасно Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Заява Відповідача про визнання позову надійшла до суду 03 лютого 2026 року, тобто до початку розгляду справи по суті.
В зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне повернути Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплачені ним в цій справі, а саме 3431 гривень 76 копійок.
Таким чином, на Відповідача покладаються судові витрати в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 3431 гривня 76 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити
Визнати за ОСОБА_2 : 
- право власності на частку земельної ділянки кадастровий номер 2625882700:01:001:0084 площею 0.5167 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3221850126258, розташованої за адресою АДРЕСА_3 
- право власності на частку виробничої будівлі, реєстраційний номер майна: 16186576, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 .
Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову а саме 3431 ( три тисяч і чотириста тридцять одну) гривень 76 (сімдесят шість) копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 3431 ( три тисяч і чотириста тридцять одну) гривень 76 (сімдесят шість) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ:  ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
У відповідності до статті 259 ЦПК України складення повного тексту рішення відкладено до 26 червня 2026 року

Суддя     Сергій КУЗЬМЕНКО