Справа № 674/941/26
Провадження № 2/674/890/26

РІШЕННЯ
іменем України 

09 червня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 21180,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 21180 грн за кредитним договором № 14.09.2025-100001498 від 14.09.2025 (далі – кредитний договір), а також покласти на відповідача судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у заявленому розмірі.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи доказами.
Ухвалою від 06.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 14.09.2025-100001498 від 14.09.2025, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 6000 грн на строк 168 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів, та у розмірі 0,5% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом наступних чергових періодів. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 14.09.2025 на банківську картку НОМЕР_1 , реквізити якої самостійно вказав позивачу.
Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації в інформаційній системі позивача, та введено відповідачем 14.09.2025. Під час укладення кредитного договору відповідач пройшов електронну ідентифікацію з використанням Системи BankID Національного банку.
Відповідно до умов кредитного договору днем повернення кредиту та сплати процентів і комісій визначено 28.02.2026.
У результаті невиконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача утворилася заборгованість у сумі 21180 грн, з яких 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7980 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 300 грн – комісія за надання кредиту, 900 грн – комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 6000 грн – проценти, нараховані на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України і Законом України "Про споживче кредитування".
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Дослідивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що між сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відтак є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 6000 грн на умовах, передбачених договором, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів від 14.09.2025 про перерахування коштів на платіжну картку відповідача з використанням послуги інтернет-еквайрингу.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісіями відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, відповідно до п. 17 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону, з 21.08.2024 та надалі максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Кредитний договір укладено 14.09.2025, денна процентна ставка за договором становить 0,8%, що не перевищує граничного розміру, а тому нарахування процентів за користування кредитом є правомірним.
Досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд встановив, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 7980 грн нараховано виключно в межах строку кредитування, тобто за період з 14.09.2025 по 28.02.2026, з яких за період з 14.09.2025 по 20.12.2025 проценти нараховано за ставкою 1% на день, а за період з 21.12.2025 по 28.02.2026 – за ставкою 0,5% на день. Нарахування процентів за період після спливу визначеного договором строку кредитування (після 28.02.2026) розрахунок не містить. За таких обставин нарахування процентів за користування кредитом у сумі 7980 грн відповідає умовам договору та вимогам закону і є правомірним.
Щодо заявленої до стягнення комісії за надання кредиту у сумі 300 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 900 грн суд зазначає, що зазначені комісії передбачені умовами кредитного договору, з якими відповідач був ознайомлений, та входять до складу загальних витрат за споживчим кредитом у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування". Підстав для висновку про неправомірність їх нарахування суд не встановив, а тому вимоги про стягнення комісій у загальній сумі 1200 грн є обґрунтованими.
Разом з тим, щодо заявлених позивачем до стягнення процентів у сумі 6000 грн, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас згідно з п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким цей розділ доповнено Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Зазначене положення Цивільного кодексу України є самостійним та чинним, а його дія не залежить від виключення п. 6.1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", на яке посилається позивач, оскільки наведені норми регулюють відносини на підставі різних законодавчих актів.
Суд виходить з того, що проценти за ст. 625 ЦК України у сумі 6000 грн нараховані позивачем за період прострочення з 28.09.2025 по 03.12.2025, який повністю припадає на період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи, що на час розгляду цієї справи в Україні діє воєнний стан, застосування до відповідача відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором виключається, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України у сумі 6000 грн задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у такому розмірі: основний борг – 6000 грн, проценти за користування кредитом за період з 14.09.2025 по 28.02.2026 – 7980 грн, комісія за надання кредиту – 300 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 900 грн, загалом 15180 грн. В решті позовних вимог, а саме у стягненні процентів за ст. 625 ЦК України у сумі 6000 грн, слід відмовити з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, розрахованій виходячи з ціни позову 21180 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 15180 грн, що становить 71,67% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1908,18 грн.
Що стосується заявленого позивачем у позовній заяві орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що позивач прохальної вимоги про стягнення таких витрат не заявив, а доказів на їх підтвердження до матеріалів справи не подав, зазначивши, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. За таких обставин питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не є предметом вирішення під час ухвалення цього рішення, а позивач не позбавлений права вирішити це питання шляхом подання заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 133, 141, 247, 258–260, 263–265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 525, 526, 527, 530, 610, 612, 617, 625, 627, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 14.09.2025-100001498 від 14.09.2025 у сумі 15 180 грн, з яких:
- заборгованість за основною сумою боргу – 6 000 грн;
- заборгованість за процентами за користування кредитом – 7 980 грн;
- заборгованість за комісією за надання кредиту – 300 грн;
- заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 900 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у сумі 1 908,18 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ