УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/7440/25 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/941/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника Сачка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Сачка Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 26.10.2025 о 00 год. 04 хв. в м. Бердичеві по вул. Короленка, 15,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Сачок А.В. в інтересах  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, на момент спілкування він перебував на задньому сидінні автомобіля. Також матеріали справи не містять доказів законності зупинки транспортного засобу, письмове направлення для проходження медичного огляду ОСОБА_1 не вручалося. Відеозаписи не містять факту чіткої та безумовної відмови від проходження огляду, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 не був присутнім під час складання протоколу, йому не роз`яснили суть правопорушення та не надали можливості викласти письмові пояснення, що свідчить про порушення працівниками поліції глави 19 КУпАП. 
Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки повний текст отримав лише 06.04.2026. 
Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, дату отримання повного тексту постанови суду першої інстанції 06.04.2026 і подачу апеляційної скарги 15.04.2026, тобто вкрай незначний пропуск строку апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Сачка А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, узгоджується з фактичними обставинами справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №494157 від 26.10.2025 вбачається, що 26.10.2025 о 00 год. 04 хв. в м. Бердичеві по вул. Короленка, 15,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.14-16).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.10.2025 (а.с.4); розписками про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.5); розписками про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування (а.с.6); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №741384 від 26.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.8); довідкою сектору АП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 (а.с.9); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.10).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, а саме наявними у матеріалах справи відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції.
Так, відповідно до наявних відеозаписів вбачається як працівники слідують позаду та зупиняють транспортний засіб Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинився перед ними на узбіччі дороги. Із машини Mazda 6 ніхто не виходив та відбулось похитування корпусу авто в різні сторони, що може свідчити про навмисне переміщення особи, яка в ньому знаходилася, з водійського сидіння на пасажирське. Після зупинки працівники поліції одразу підходять до автомобіля та повідомляють водію, що було видно як він перелазив на заднє сидіння. Після встановлення особи водія ОСОБА_1 в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. В ході тривалих пропозицій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 не реагував, ухилявся, кричав, питав, скільки можна його чіпати, наполягав викликати ТЦК, просив вести фото та відеофіксацію, тому вказана поведінка водія була розцінена як фактична відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водію роз`яснили права, передбачені законодавством, наслідки відмови від проходження огляду та повідомили про складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який безпосередньо узгоджується із наданими відеозаписами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Як видно із безперервного відеозапису працівники поліції одразу після зупинки підійшли до транспортного засобу та виявили на передньому пасажирському місці ОСОБА_1 , який після зупинки авто пересів на заднє сидіння.
Свідок, який перебував в автомобілі на пасажирському сидінні також не заперечував факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначав, що його товариш нещодавно приїхав з бойових дій, він дійсно п`яний, тому просив «домовитися», на що працівники поліції повідомили про кримінальну відповідальність за пропонування неправомірної вигоди (час на відео 00 год. 15 хв., 00 год. 18 хв.). 
Крім цього, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на місце події під`їхав чоловік, який повідомив працівникам поліції, що водій вказаного авто рухався по бордюрах, водій якого ледве стоїть на ногах, заглянувши в авто вказав на ОСОБА_1 , який перебував на задньому сидінні, як на водія транспортного засобу (час на відео 00 год. 05 хв.).
Також апеляційний суд враховує ту обставину, про що вірно зазначено судом першої інстанції, що з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 , хоча і заперечував факт керування ним транспортним засобом 26.10.2025 о 00 год. 04 хв. (під час дії комендантської години), проте о 00:18 в розмові з поліцейськими  ОСОБА_1 обурювався "скільки разів за день його можна зупиняти", о 00:23 казав, що їхав з ОСОБА_2 додому, також просив поліцейських вирішити питання "по нормальному", зокрема о 00:51.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також даними постанови серії ББА №741384 від 26.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом. Доказів оскарження вказаної постанови апеляційному суду не надано. 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт виконання 26.10.2025 о 00 год. 04 хв. функцій водія та керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 був присутній при оформленні поліцейським протоколу та перебував на місці події, а поліцейські повідомили його про те, що відносно нього зараз буде складено протокол та здійснили його заповнення у службовому автомобілі та місце подій не залишали. Після складання водію було запропоновано надати пояснення, підписати його та отримати копію, на що він відмовився, у зв`язку з чим в протоколі зроблено відповідні відмітки. За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про те, що водій не був присутній при складанні протоколу є безпідставними.
Що стосується доводів сторони захисту про безпідставність причини зупинки транспортного засобу, то вони не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.
Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.
У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу. При цьому відсутність в законі прямої відповідальності за порушення комендантської години не звільняє осіб від обов`язку її дотримання та не позбавляє уповноважених державою осіб права на вжиття превентивних заходів щодо зупинки водія та перевірки документів, огляду авто та виявлення інших правопорушень і складання адмін.матеріалів.
Як встановлено з протоколу та відеозапису ОСОБА_1 керував транспортним засобом та рухався на ньому під час комендантської години після 24:00 години, біля 00:04 години ночі, тому у працівників поліції були обґрунтовані підстави для зупинки транспортного засобу, та перевірки документів у водія, встановлення особи та причини порушення комендантської години, в ході чого у водія і були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на підставі чого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від чого водій відмовився. 
Посилання апелянта на відсутність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, з огляду на таке.
Так, згідно відеозаписів на неодноразові тривалі пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» чи в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 ухилявся, не реагував, кричав, просив викликати працівників ТЦК та здійснювати фото та відеофіксацію, що було правильно розцінене працівниками поліції як відмова від проходження огляду.
При цьому, помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не вручив ОСОБА_1 письмове направлення на огляд водія транспортного засобу, адже відповідно до вимог пунктів 8, 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто саме працівники поліції мають доставити водія до закладу охорони здоров`я та передати направлення уповноваженому працівнику такого закладу, який в подальшому його заповнює відповідно до вимог Інструкції. При цьому видача письмового направлення особисто водію для самостійного проходження огляду чинним порядком не передбачена. А висловлення пропозиції водію пройти огляд здійснюється поліцейським в усній формі без одночасного вручення письмового направлення.
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Сачка Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Сачка Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: