Справа № 161/25115/25  Провадження №33/802/417/26 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю особи, як притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Здиги Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Здиги Б.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 , на підставі ч.1 п.7 ст.247 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. 
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 02.12.2025 року о 00 год. 35 хв., в м. Луцьк по вул. Грабовського, 11, керував транспортним засобом марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, гр. ОСОБА_1 02.12.2025 року о 00 год. 35 хв., в м. Луцьк по вул. Грабовського, 11, керуючи транспортним засобом марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В поданій апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_1 не погоджується з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також неповнотою та необ`єктивністю з`ясування усіх обставин події. Вказує, що свідків руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 немає, останній факт керування заперечує, а знаходження особи в нетверезому стані біля автомобіля або в ньому із заведеним двигуном, який не рухається не може бути адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 130 КпАП України
Просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, доходжу наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи апеляційні доводи захисника про незаконність та необґрунтованість судового рішення слід зазначити про їх необгрунтованіст та безпідставність.
За положеннями ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, зазначених в протоколах про адміністративне правопорушення, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 529223 від 02.12.2025 року; серії ЕПР1 №529250 від 02.12.2025; схемою місця ДТП від 02.12.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.12.2025 року; рапортом працівника поліції від 02.12.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2025.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні згаданих вище адміністративних правопорушень доводиться відеозаписами з бодікамер працівників поліції на яких зафіксовано події, що викладені у протоколах. 
Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах. 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом заперечувався ним під час документування правопорушення, разом з тим обставини керування останнім автомобілем 02.12.2025 належним чином стверджується матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 . Пояснення ОСОБА_2 щодо обставин керування ОСОБА_1 автомобілем узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами, а також із її поясненнями наданими працівникам поліції, що зафіксовано на відеозаписі. 
Доводи захисника, що письмові пояснення були надиктовані ОСОБА_2 працівниками поліції не беруться судом до уваги, оскільки це звичайна практика, коли працівник поліції може допомогти сформулювати пояснення свідку, оформити пояснення свідків і зробити відмітку, що зі слів свідка записано правильно. Слід враховувати, що пересічна людина не кожен день бере участь у документуванні правопорушення, тому така допомога жодним чином не свідчить про фальсифікацію пояснень чи внесення до таких пояснень недостовірних відомостей. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 в повній мірі пояснила обставини, свідком яких вона стала, що й стало причиною виклику поліції та подальшого складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Жодних відомостей, що ОСОБА_2 діяла упереджено чи мала намір оговорити ОСОБА_1 апеляційному суду не надано, а тому відсутні підстави ставити під сумнів отримані від неї письмові пояснення.
У рапорті працівника поліції також йдеться мова, що отримано повідомлення про ДТП (водій рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом), на місці події було опитано ОСОБА_2 та виявлено ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який відмовився від проходження огляду у встановленому порядку. 
Важливо зауважити, що фактично апелянт оскаржує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проте не заперечує інші обставини, а саме що на відеозаписі доданому до матеріалів справи зафіксовано особу водія яким є ОСОБА_1 чи обставини причетності останнього до подій викладених у протоколах про адміністративні правопорушення фактично погоджуючись з ними.
Водночас хоча вказані вище докази, кожен окремо, не можуть бути єдиною підставою для здійснення безумовного висновку про керування ОСОБА_1 автомобілем 02.12.2025, однак відповідні обставини встановлюються та належним чином підтверджуються саме сукупністю належних доказів, наявних у матеріалах справи, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного надаючи можливість встановити та перевірити усі обставини справи. 
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження у цій справі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений із належною повнотою. 
Позицію сторони захисту про те, що огляду на стан сп`яніння підлягають лише водії, транспортні засоби яких рухалися суд визнає хибною, оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають усі водії, щодо яких є докази керування ними транспортними засобами із ознаками певного виду сп`яніння, до яких, згідно із матеріалами справи, відноситься і ОСОБА_1 .
Отже, з урахуванням наведеного апеляційний суд критично оцінює позицію сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Факт вживання алкоголю ОСОБА_1 не заперечувався та він вказував про перебування у стані алкогольного сп`яніння. Поміж тим в межах цієї справи йому інкримінується відмова від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що поза розумним сумнівом доводиться наявними у справі доказами. ОСОБА_1 під час документування правопорушення поводився зверхньо, спілкувався з працівниками поліції на підвищеному тоні, на запитання поліцейських відповідав не завжди по суті і неодноразово повторював що він ветеран війни та у них відсутні підстави його затримувати чи складати протокол про адміністративне правопорушення. При цьому відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння належним чином зафіксована відеозаписом. 
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, а покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на можливі порушення без належного їх обґрунтування є формальними.
Попри зухвалу поведінку ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції на відеозаписі вбачається, що поліцейські належним чином роз`яснювали першому обставини які стали підставою для вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, порядок проведення згаданого огляду у встановленому порядку, наслідки відмови від проходження згаданого огляду та факт здійснення ним ДТП.
Були предметом перевірки як суду першої інстанції, так і апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження і доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Захисником не доведено які обставини справи залишилися не встановленими чи підлягають додатковому дослідженню, а формальне посилання на недоведеність вини його підзахисного розцінюється судом як спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєні правопорушення будь-яким чином.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчинених правопорушень, суддя знаходить доводи апеляційної скарги необґрунтованими та цілком безпідставними.
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколах про адміністративні правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права не встановлено, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційну скаргу захисника Здиги Б.В. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Здиги Богдана Вікторовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В. В. Гапончук