ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/10002/24
провадження № 2/753/14/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді         Колесника О.М.
при секретарі          Парубець А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ „ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з центральзованого опалення та постачання гарячої води,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з гарячого водопостачання у розмірі 41 918,78 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 31 128,91 грн., 3% річних у розмірі 2 335,34 грн. та 8 454,53 грн. - інфляційної складової боргу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, які надає позивач. Відповідачі отримують послуги з постачання гарячої води, при цьому не в повному обсязі виконують зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
03 липня 2024 року представником відповідачів подано до суду відзив на позов, у якому останній просив суд розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Крім того, заперечували щодо наявності заборгованості перед позивачем в повному обсязі, вказали, що сума боргу є необґрунтованою. Також вказали, що ними змінені лічильники на нові. Також, просили суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.
03 лютого 2025 року представником позивача подано до суду письмові пояснення по справі, які були долучені до матеріалів справи.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та замінив засідання для розгляду справи по суті - підготовчим засіданням.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року за клопотанням представника відповідачів було призначено теплотехнічну експертизу.
Відповідно до повідомлення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» № 1035/3020-16-25/6 від 12 лютого 2026 року, ухвала суду від 11 березня 2025 року була повернута до суду без виконання.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2026 року дану справу призначено до розгляду по суті, закривши підготовче засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява, у якій представник просила суд розгляд справи проводити у її відсутність та просила позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Також, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані в квартирі  АДРЕСА_1 , однак з 23 червня 2021 року мають посвідку на проживання в Німеччині та не користувалися наданими позивачем послугами. Крім того вказав, що ОСОБА_6 з 20 жовтня 2023 року зник безвісті захищаючи суверенітет та незалежність України. Також, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Територіальної громади м. Києва від 28 травня 2024 року.
Положення стст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».
Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». 
З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511). 
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція»13 жовтня 2021 року.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами не укладено договір про надання послуг з постачання гарячої води.
Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну). Споживач зобов`язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15, від 15.05.2014 р. у справі № 5011-31/17255-2012).
Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 2 071,70 грн. - 3% річних та 7 249,30 грн. - інфляційної складової боргу.
Крім того, відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`яку з чим за ними утворилась заборгованість станом на 01 квітня 2024 року у розмірі 31 128,91 грн., яка складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з жовтня 2016 року у розмірі 8 568,82 грн., послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року у розмірі 31 128,91 грн., 3 річних у розмірі 2 335,34 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 8 454,53 грн., що підтверджується копіями наявних рахунків в матеріалах справи.
При цьому, суд не приймає до уваги документи про проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в Німеччині, так як вони не знімалися з місця реєстрації в спірній квартирі, а дані довідки вказують, лише що вони отримали право на проживання в Німеччині, а не те, що вони проживали там постійно.Так, проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, так як матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг. 
Також постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2024 року по справі № 755/3003/23 з аналогічного питання (щодо відмови споживача сплачувати за комунальні послуги у зв`язку з не проживанням за місцем реєстрації) встановлено, що «згідно пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
У пункті 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 
Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг (крім послуги за постачання теплової енергії) у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Однак, відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не надано суду доказів звернення до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» із заявами про не проживання у квартирі квартирі АДРЕСА_1 у спірний період та що вони бажають припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час їх відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення їх від оплати житлово-комунальних послуг немає. 
При цьому, суд приймає до уваги довідку про зникнення безвісті ОСОБА_6 з 20 жовтня 2023 року, однак за відсутності відомостей щодо дати мобілізації останнього, суд дійшов висновку про те, що він був користувачем наданих послуг позивачем саме до 20 жовтня 2023 року.
Суд звертає увагу на те, що відповідачами в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідачів про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості.
Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
При цьому, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.
Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.
Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Таким чином, з 12 березня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 12 березня 2017 року.
Враховуючи заяву відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» в межах строку позовної давності має право на стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та за постачання гарячої води, спожиті за період з 12 березня 2017 року по 01 квітня 2024 року.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  на користь ТОВ „ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" в рахунок стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 року по 20.10.2023 року у розмірі 13 517 грн. 79 коп., в рахунок стягнення заборгованості за постачання гарячої води за період з 12.03.2017 року по 20.10.2023 року у розмірі 8 523 грн. 72 коп., 1 423 грн. 49 коп. - 3%-річних, 5 535 грн. 78 коп. інфляційних втрат, а також в частині стягнення з  ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  в рахунок стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 21.10.2023 року по 31.03.2024 року в розмірі 3 485 грн. та в рахунок стягнення заборгованості за постачання гарячої води за період з 21.10.2023 року по 31.03.2024 року в розмірі 39 грн. 94 коп.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 3 028 грн. судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись стст. 64, 66-68, 162 ЖК України, стст. 256-257, 261,263, 266, 267, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України, стст. 12, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стст. 7, 9, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 279, 353, 354 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) солідарно на користь ТОВ „ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" 13 517 грн. 79 коп. в рахунок стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 12.03.2017 року по 20.10.2023 року, 8 523 грн. 72 коп. в рахунок стягнення заборгованості за постачання гарячої води за період з 12.03.2017 року по 20.10.2023 року, 1 423 грн. 49 коп. - 3%-річних, 5 535 грн. 78 коп. інфляційних втрат, 3 028 грн. судового збору, а всього 32 028 грн. 78 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) солідарно на користь ТОВ „ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" 3 485 грн. в рахунок стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 21.10.2023 року по 31.03.2024, 39 грн. 94 коп. в рахунок стягнення заборгованості за постачання гарячої води за період з 21.10.2023 року по 31.03.2024 року, а всього 3 524 грн. 94 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 05.06.2026 року.

Суддя :