ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/4039/25  Провадження 2/636/397/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: 
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєва справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,-
встановив:
16.05.2025 до суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому представник просить стягнути з відповідача суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 54288.00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що згідно з преамбулою ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійні страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі-Закон №1058-ІV) зазначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Частиною другою статті 5 Закону № 105 8-ІV визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державши пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системі пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Частиною другою статті 5 Закону №1058-ІV визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Ст.30 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається у разі встановлення особі інвалідності, за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Ст.31 Закону №1058-IV визначено, що група інвалідності, її причина, час настання та строк встановлюються за результатами медико-соціальної експертизи або оцінювання повсякденного функціонування особи - для повнолітніх осіб. Застрахована особа має право у встановленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи та результати оцінювання повсякденного функціонування особи.
Ч.1 ст.32 Закону №1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.
Ст.34 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.
Ст. 35 Закону №1058-IV визначено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. У разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. У разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час наступного оцінювання повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності. Якщо виплату пенсії особі з інвалідністю припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо така особа не отримувала пенсію внаслідок нез`явлення без поважних причин для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня наступного встановлення інвалідності, за умови що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах. Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та отримував з 14.06.2023 пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до законодавства на підставі заяви від 11.07.2023 №2854, доданих документів та виписки з акту огляду міжрайонної Слобідської МСЕК від 14.06.2023 до довідки серії 12 ААВ №699904.
На адресу головного управління надійшла довідка про невизнання особою з інвалідністю №9, видана КЗОЗ «ОЦМСЕ» про скасування рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 14.06.2023 та не визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 14.06.2023.
Пунктом 1 частини першої статті 49 Закону № 105 8-ІV передбачено, що виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірних відомостей. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону №1058, виплата пенсії з; рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної владі та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише н; підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону №1058-ІV, у разі виявленні недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлені та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонд; України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних. Відповідно до пункту першого частини першої, частини третьої статті 49 Закон; №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонд; припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Розмір та підстави для виплати пенсії у такому разі переглядаються відповідно ді цього закону без урахування таких відомостей (даних).
Враховуючи викладене, право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону №1058 ОСОБА_1 на підставі заяви від 17.07.2023 за №2947 та доданих документів – відсутнє. Рішенням відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 10.03.2025 №205250011262 прийнято рішення про припинення виплати пенсії та скасування рішення від 24.07.2023 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з дати призначення пенсії – 14.06.2023. Сума пенсії за період з 14.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 54288.00 грн. була перерахована ОСОБА_1 на його розрахунковий рахунок.
Листом від 14.03.2025 №2000-0310-8/40950 ОСОБА_1 повідомлено про призупинення виплати пенсії у зв`язку із скасуванням ІІ групи інвалідності з дати встановлення інвалідності – 14.06.2023; у зв`язку з скасування довідки було зайво виплачено пенсію з 14.06.2023 по 31.03.2025 у розмірі 54288.00 грн. та запропоновано відповідачу внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного Фонду України як зайво виплачена пенсія. На момент звернення до суду кошти до позивача не надходили.
У зв`язку з викладеним просять стягнути з відповідача вказану суму.

06.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначено наступне.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на Постанову правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003, де зазначено, що механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, шо є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплаченю надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003. Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, позивач в Позовній заяві суперечить Постанові ПФУ і цивільному кодексу України, де зазначено, що для вимоги повернення надмір отриманої пенсії повинна бути доказана вина відповідача (ст. 614 ЦК). Цивільна відповідальність потребує доведення вини особи. ПФУ не навів і не міг навести жодного доказу того, що відповідач вводив ПФУ в оману, подавав недостовірні документи, вчиняв будь-які дії для неправомірного отримання коштів. Відповідач просто отримував пенсію, нараховану державним органом на підставі чинного рішення МСЕК.
Відповідач не є суб`єктом, який ухвалював рішення про встановлення чи невстановлення інвалідності; впливав на процедури МСЕК; формував документи, що стали підставою для виплат, порушив будь-які норми цивільного законодавства. Будь-які ознаки мого безпідставного збагачення відсутні. Статті 1212-1215 ЦК України передбачають повернення майна лише за умови, що воно було отримане без достатньої правової підстави або така підстава згодом відпала. У даному випадку правовою підставою була чинна на момент виплати інвалідність II групи, встановлена МСЕК рішенням МСЕК у передбаченому законом порядку. Таким чином, усі виплати, які здійснювалися у 2023-2025 роках, ґрунтувалися на чинних рішеннях МСЕК та були абсолютно законними, а продовження пенсійних виплат у теперішній час є законним і повністю відповідає чинному законодавству, зокрема Постановам КМУ №1517 та № 1338. Жодна правова підстава не відпадала. Отже, відсутній базовий елемент складу ст. 1212 ЦК України.
Постанова КМУ № 1338 не має незворотної дії. Відповідно до ст. 58 Конституції України «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи». Відповідно до ст. 22 Конституції України «При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». Постанова КМУ № 1338 від 15.11.2024 набрала чинності з 01.01.2025, запровадила нову систему оцінювання функціонального стану особи; не містить жодної норми, яка дозволяла б переглядати рішення МСЕК, прийняті до 2025 року, визнавати їх «помилковими» заднім числом, створювати ретроспективні фінансові наслідки для фізичної особи. Отже, застосування Постанови № 1338 до правовідносин 2023-2024 років є прямим порушенням ст. 58 та ст. 22 Конституції України. Я вважаю, що позивач звертаючись з позовом до суду про стягнення «надмірно виплаченої пенсії» визначив неналежного відповідача оскільки позовні вимоги ґрунтуються не на діях відповідача, як пенсіонера, а виключно на оцінці рішень МСЕК від 14.06.2023 та управлінських рішеннях самого Пенсійного фонду. Якщо позивач вважає, що підставою для виплат були «помилкові або незаконні» рішення МСЕК, то спір має вирішуватися з відповідним органом, а не з фізичною особою. Покладення фінансових наслідків можливих управлінських помилок державних органів на пенсіонера є юридично неприпустимим.
Зараз відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ Харківської області та отримує пенсію по інвалідності II групи з 14.06.2025, призначену відповідно до Закону № 1058 на підставі заяви та витягу з рішення №166/25/924/Р від 08.07.2025 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №166/25/924/В, виданою експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування №02003095 КНП «Дергачівська центральна лікарня» Дергачівської міської ради.
За статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. На вказану норму , а також ідентичні норми Порядку позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог у позові, але ніяких доказів не надає.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати
Відповідно до частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003.
Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, повернення надміру сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених п.1 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Так, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.
Водночас, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання мною до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з мого боку відповідача, або моєї недобросовісності. Оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення мені пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок моєї неправомірної поведінки, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, то , виплачені пенсійні виплати поверненню не підлягають.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити.
Відповідач у відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актом огляду медико-соціальної експертної комісії з 14.06.2023 встановлена друга група інвалідності та Комунальним закладом охорони здоров`я міжрайонна Слобідська медико-соціальної експертиза видана Довідка серії 12 ААВ відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №699904 від 14.06.2023; дата чергового переогляду 14.06.2025 (а.с.13).
До суду надано копію довідки №9 про невизнання інвалідом б/д, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (а.с.14), згідно якої 25.12.2024 ОСОБА_1 оглядався заочно РЕК №4 КЗОЗ «ОЦМСЕ» і за результатами не визнаний інвалідом з 14.06.2023, рішення Слобідської МСЕК скасовано.
Відповідно до рішення Відділу перерахунків пенсії №4 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області про відмову №205250011262 від 10.03.2025 (копія а.с.15) Відділ повторно розглянув заяву від 17.07.2023 №2947 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії по інвалідності; під час розгляду матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що за результатами опрацювання за принципом екстериторіальності заяви від 17.07.2023, наданих документів та виписки із акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №699904 про визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 24.07.2023 №205250011262 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 14.06.2023 по 30.06.2025. Листом управління СБУ в Харківській області від 20.02.2025 ГУ ПФУ в Харківській області повідомлено, що в рамках КП №22023220000001560 від 30.11.2023 проводиться досудове розслідування. Згідно висновків МСЕ ДЗ «ЦМСЕК Міністерства охорони здоров`я України» та висновків розширеної експертної комісії №4 КЗОЗ «ОЦМСЕ» видано довідку №9, в якій вказано, що ОСОБА_1 25.12.2024 оглядався заочно та не визнаний інвалідом з 14.06.2023, рішення МР Слобідської МСЕК скасовано. Враховуючи викладене, право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV відсутнє.
Надано і копію довідки про переплату пенсії б/д б/н, згідно якої під час відпрацювання розпорядження №205250011262 від 10.03.2025 ОСОБА_1 виникла переплата пенсії в розмірі 54288.00 грн. за період з 14.06.2023 по 31.03.2025 (а.с.23); копію листа Відділу перерахунків пенсії №4 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області від 14.03.2025 за вих.№2000-0310-8/40950, адресованого ОСОБА_2 щодо наявності переплати пенсії та пропозицією внести переплату на реквізити пенсійного фонду (а.с.17); копію протоколу призначення пенсії, в якому зазначено в т.ч. наступну інформацію: заявник – ОСОБА_1 , 421 Пенсія по інвалідності, дата звернення – 17.07.2023, інвалідність – ІІ група, загальне захворювання, МСЕК 12ААВ №699904, дата встановлення інвалідності – з 14.06.2023 по 30.06.2025, страховий стаж, сума пенсії – 2520.00 грн. (а.с.24).
Відповідачем надано копію витягу №166/25/924/В з рішення№166/25/924/Р експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 08.07.2025, виданого КНП «Дергачівська ЦЛ» Дергачівської МР, згідно якого 08.07.2026 очно в закладі охорони здоров`я проведено оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_1 та прийнято наступне рішення: встановлення ІІ групи інвалідності з підстав – загальне захворювання, дата повторного оцінювання 01.07.2027 (а.с.54-55) та копію пенсійного посвідчення, виданого 13.08.2025 на ім`я ОСОБА_1 , в якому зазначено вид пенсії – по інвалідності, 2гр, загальне захворювання (а.с.56).
Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (надалі за текстом - Закон № 1058) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону № 1058).
Відповідно до ст. 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі за текстом - Порядок № 22-1).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ч.2 ст.35 Закону №1058-ІVу разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. Частина 3 ст.35 Закону №1058-ІV визначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).
Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно ст. 50 Закону №1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21.03.2003 із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Отже ст. 50 Закону №1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02.07.2014) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3ст.89 ЦПК України).
Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Суд звертає увагу, що зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
Важливо відмітити, що зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №340/644/15-а та від 21.02.2020 у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Отже, суд дійшов переконання, що для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02.07.2014) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність дій набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05.02.2018 у справі № 556/1231/17).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії саме у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.
Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, відбулось внаслідок поведінки ОСОБА_1 , яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак суд дійшов висновку, що виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню позивачу, а позов не підлягає задоволенню.
Крім того суд зазначає, що відповідачем надано медичний висновок при проведенні переогляду щодо наявності/відсутності групи інвалідності, яким підтверджено встановлену 14.06.2023 ІІ групу інвалідності, відомостей про скасування рішення №166/25/924/Р від 08.07.2025 матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
З урахуванням наведеного, оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.141,206,247,258-259,268,354ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, - відмовити.
Процесуальні витрати позивача – залишити за головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: м. Харків, м-н Свободи, б. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ЄДРПОУ 14099344);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_1 ).
Суддя О.О. Золотоверха