Справа № 646/9712/25 
№ провадження 2/646/531/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року       м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого – судді Благої І.С.,
з участю секретаря судового засідання Левченко В.О.,
відповідачки ОСОБА_1 , 
представниці відповідачки Гладченко І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» Вишневська О.І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В позові просить суд чтягнути з відповідачів на користь: TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість у сумі 134 335,32 грн., з яких сума 3 % річних, в розмірі 30 404,57 грн. та сума нарахованих інфляційних втрат в розмірі: 103 930,75 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 11308725000, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., строком до 03 березня 2018 року з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Відповідно до положень зазначеного Договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Виконання зобов`язань позичальника за Договором забезпечується іпотекою нерухомого майна. 03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з однієї сторони, та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №П/11308725000. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду щодо примусового стягнення заборгованості. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року по справі № 2-2318/2010 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11308725000 від 03.03.2008 року в сумі 216 512,26 грн.. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передало, а TOB «КейКолект» прийняло на платній основі права вимоги щодо погашення заборгованості на підставі низки кредитних договорів та договорів забезпечення. Також, на підставі цього Договору факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» і TOB «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за певною кількістю договорів іпотеки, до складу яких увійшов і кредитний договір укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» № 11308725000 від 03.03.2008 року та іпотечні договори, укладені на забезпечення виконання кредитного договору. На сьогоднішній день відповідачем рішення суду не виконано, заборгованість складає 216 512,26 грн., що підтверджується Довідкою про наявність непогашеної заборгованості від 07.08.2025 року.
У зв`язку з вищезазначеним, загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ», у наслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11308725000, згідно з рішенням суду складає згідно з розрахунком суми 3 % річних за період з 26 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості: 30 404,57 грн. 2. згідно з розрахунком суми інфляційних втрат за період з 26 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно): Інфляційне збільшення 103 930,75 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат) ОСОБА_2 перед TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить: 134 335,32 грн.

Короткий зміст заперечень та доводів сторони відповідача
04.03.2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Гладченко І.С. подала до суду пояснення у справі, в яких просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач посилається на ухвалення Куп`янським міськрайонним судом Харківської області 24 грудня 20210 року рішення суду у справі № 2-2318 /2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 216 512,26 гривень. До позовної заяви належним чином засвідчена копія рішення суду не додана. Відповідно до даних , що знаходяться у відкритому доступі на сайті court.gov.ua ( Судова влада України ) та у Єдиному державному реєстрі судових рішень reyestr.court.gov.ua , рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з датою ухвалення 24 грудня 2010 року та за номером справи 2-2318\2010 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 216 512,26 гривень відсутнє. Відповідач ОСОБА_1 проживала до 24 лютого 2022 року в місті Куп`янськ Харківської області , через військову збройну агресію зі сторони країни агресора змушена була залишити місце проживання , паперові доркументи , в тому числі рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним договором у відповідача відсутне. Позивач не посилається в позовній заяві та не додає до позовної заяви докази на підтвердження стану виконавчого провадження на підставі виконавчого листа за рішенням суду, яке набрало законної сили , про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк», знаходження виконавчого листа на примусовому виконанні. Станом на 02 березня 2026 року виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 за даними дати народження , РНОКПП відсутні , що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників . Станом на 02 березня 2026 року виконавчі провадженні щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ “Укрсиббанк” за даними дати народження , РНОКПП відсутні, що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників . Позивач не надав до суду докази знаходження на примусовому виконанні рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 03 березня 2008 року на час звернення до суду з позовної заявою. У зв`язку із цим вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат не ґрунтуються на вимогах закону, не підтверджені доказами , доданими до позовної заяви , а відтак є безпідставними.

Рух справи
Ухвалою суду від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання..
Ухвалою суду від 03.03.2026 року залишено без розгляду відзив на позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 14.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Відповідачка, ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову.
Представниця відповідачки ОСОБА_3 судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в письмових поясненнях.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 11308725000 , за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., строком до 03 березня 2018 року з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Відповідно до положень зазначеного Договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Виконання зобов`язань позичальника за Договором забезпечується іпотекою нерухомого майна.
03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з однієї сторони та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №П/11308725000.
03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №918. Зі змісту вказаного договору він укладений в забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 11308725000, укладеним 03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .
03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №908. Зі змісту вказаного договору він укладений в забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 11308725000, укладеним 03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .
03 березня 2008 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №920. Зі змісту вказаного договору він укладений в забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 11308725000, укладеним 03 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .
Згідно доданого до матеріалів справи виконавчого листа, виданого на виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02.06.2011 року суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 230 326, 86 грн.
Згідно довідки № 15\09\2025\735683\1 від 15 вересня 2025 року ТОВ «Кей – Колект» рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року у справі № 2-2318/2010 позов ПАТ «УкрСиббанк» заловолено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей – Колект» заборгованість за кредитним договором №11308725000 від 03 березня 2008 року в розмірі 214692,26 та судовий збір в розмірі 1700 грн. 00 коп.
Самого рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року у справі № 2-2318/2010 до матеріалів справи не надано. 
12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передало, а TOB «КейКолект» прийняло на платній основі права вимоги щодо погашення заборгованості на підставі низки кредитних договорів та договорів забезпечення. 
Позивач вказує, що, на підставі Договір факторингу № 1 між ПАТ «УкрСиббанк» і TOB «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за певною кількістю договорів іпотеки, до складу яких увійшов і кредитний договір укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» № 11308725000 від 03.03.2008 року та іпотечні договори, укладені на забезпечення виконання кредитного договору.
Однак, до матеріалів справи такого договору не надано.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків наведені в частині другій статті 11 ЦК України, серед яких законодавець розрізняє: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Тобто на підставі рішення суду цивільні права та обов`язки можуть виникати лише в конкретних випадках, визначених актами цивільного законодавства. Водночас, за загальним правилом, цивільні права та обов`язки виникають з юридичних фактів, найпоширенішими з яких є правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533, 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах ВП ВС від 11.04.2018 у справі №758/1303/15 та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16.
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Водночас, за правовим висновком ВП ВС, який викладений у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23 щодо застосування приписів ч.2 ст.625 ЦК України вказано, що зобов`язання зі сплати боргу, яке засвідчене судовим рішенням про його примусове стягнення, строк пред`явлення виконання за яким пропущено і в поновленні такого строку суд відмовив, а можливість його виконання втрачена, не може вважатися припиненим у матеріально-правовому сенсі. Тобто таке зобов`язання вважається тим зобов`язанням, вимоги за яким хоч і позбавлені примусового захисту, проте їх добровільне виконання визнається належним.
У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку згідно з рішенням) не можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на даний час, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Позивач посилається на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 20210 року у справі № 2-2318 /2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 216 512,26 гривень. 
Однак до позовної заяви належним чином засвідчена копія рішення суду не додана.
Позивач не додає до позовної заяви докази на підтвердження стану виконавчого провадження на підставі виконавчого листа за рішенням суду, яке набрало законної сили про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 216 512,26 гривень на користь ПАТ «УкрСиббанк».
Також не надає докази знаходження виконавчого листа на примусовому виконанні.
Позивач не надав до суду докази знаходження на примусовому виконанні рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 03 березня 2008 року.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких можливо встановити, що було ухвалене рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 20210 року та що воно зверталось до примусового виконання, а саме, що на виконання цього рішення видавався виконавчий лист, що такий виконавчий лист був пред`явлений для примусового виконання до державної виконавчої служби чи до приватного виконавця, щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду за його здійснення.
Отже, позивач не довів, що було рішення суду, не втрачена можливість примусового виконання рішення суду, яким засвідчено наявність грошового зобов`язання відповідачів, та що відповідні процесуальні строки щодо початку виконавчого провадження не спливли.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВП ВС від 11 лютого 2026 року у справі № 754/511/23 судове рішення про відновлення прав на грошові суми не породжує нових обов`язків, а лише підтверджує чи трансформує існуюче зобов`язання. Проте можливість примусового стягнення заборгованості вичерпується зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, якщо суд не поновив цього строку. Хоча в такому випадку позовна давність формально не застосовується, фактично ж зобов`язання втрачає юридичну примусовість, а вимога за цим зобов`язанням стає такою, що не може бути захищена в примусовому порядку, втім її добровільне виконання не є безпідставно набутим майном (натуральне зобов`язання). Враховуючи, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, після вичерпання можливості примусового стягнення основного зобов`язання правила ч. 2 ст. 625 ЦК України до основної вимоги не застосовуються. Велика Палата ВС зауважила, що надання стягувачу можливості постійно пред`являти вимоги про стягнення додаткових сум за основною вимогою, яка вже не підлягає примусовому захисту через недбалість самого кредитора, суперечило б принципу правової визначеності. Оскільки в цій справі позовну вимогу про стягнення 3 % річних банк пред`явив після остаточної втрати можливості примусового виконання рішення суду про стягнення основного боргу, ВП ВС погодилася з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що немає правової підстави для стягнення можливого похідного зобов`язання, передбаченого ст. 625 ЦК України.
Оскільки позивач не довів, що були грошові вимоги, які є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, та не вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку, отже не довів, що до них можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову..
Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект».
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект», місцезнаходження юридичної особи: 01103, місто Київ, вул.Менделєєва, будинок 12, офіс 94/1, ЄДРПОУ 37825968.
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 19.06.2026 року.

Суддя     І.С. Блага