УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/1126/25 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В. 
Номер провадження №33/4805/893/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  Доповідач Зав`язун С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року. Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді Зав`язуна С.М.,
за участю: секретаря Дем`янчук Н.Д.,
захисника - адвоката Кушніренка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №935/1126/25 за апеляційною скаргою захисника Кушніренка Андрія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року,
ВСТАНОВИВ :
зазначеною постановою    ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 02.05.2025 о 16:44 годині в с. Щигліївка Житомирського району Житомирської області по вулиці Тараса Шевченка, 14 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Кушніренко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга обґрунтована, тим, що судом першої інстанції не наведено прямих і переконливих доказів, що становили б сукупність зовнішніх ознак, що характеризують дане правопорушення. Після дослідження відеозапису у справі ОСОБА_1 надав пояснення, що у той момент, коли до нього звернувся поліцейський не керував транспортним засобом, а вів його у руках. Він не заперечив обставини, що у той день їхав з городу, а також пояснив, що вживав пиво біля магазину, проте вже після того, як акумулятор розрядився і він вів скутер в руках. Та обставина, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування на відеозаписі не має юридичного значення, оскільки працівник поліції не з`ясовував у нього керував він транспортним засобом чи ні. Посилання суду на те, що ОСОБА_1 на момент звернення працівників поліції був в статусі водія транспортного засобу є безпідставним, а те, що транспортний засіб був під його керуванням та зупинений працівниками поліції не підтверджено жодними доказами, у тому числі відеозаписом. З огляду на вищевказане, зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 , якщо така мала місце - мала б бути здійснена з визначених законом підстав. Оскільки цей факт матеріалами справи не доводиться, тому і подальші дії працівників поліції, щодо оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП є протиправними і не можуть мати жодних юридичних наслідків, у тому числі і пропозиція пройти огляд і результати відповідного огляду. Оскільки електроскутер ОСОБА_1 за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів з електродвигуном потужністю від 3 кВт, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до даного електроскутера. Сукупність усіх обставин недоведеності керування ОСОБА_1 транспортним засобом, належної підстави для зупинки транспортного засобу дозволяє підтвердити, що вимога поліцейського надати документи та у подальшому пройти огляд на стан сп`яніння є очевидно незаконною, і підстав притягнення до відповідальності також не вбачається. Отже, прийняте Коростишівським районним судом Житомирської області рішення, не є таким, що грунтується на доказах, що дозволяє стверджувати про неналежне та необ`єктивне дослідження матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Кушніренка А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318093 від 02.05.2025 вбачається, від 02.05.2025 о 16:44 годині ОСОБА_1 в с. Щигліївка Житомирського району Житомирської області по вулиці Тараса Шевченка, 14 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду у визначеному законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, достатньо підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №318093 від 02.05.2025, актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння, доданими фрагментами відеозаписів з місця події, наданих працівниками поліції, якими здійснювалось фіксування місця та обставин події, розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП, розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КупАП, щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, заявкою про отримання судових повісток, за допомогою SMS-повідомлення, рапортом.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, наявними у матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. 
Так, з матеріалів відеозапису вбачається, що зупинка працівниками поліції електроскутера відбулась у зв`язку з відсутністю використовування захисного шолому для забезпечення особистої безпеки ОСОБА_1 , також останній вцілому не заперечує факту керування транспортним засобом, пояснюючи, що їде з городу та що вживав алкогольні напої (пиво). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу «Драгер» чи в медичному закладі водій категорично відмовився. ОСОБА_1 роз`яснили наслідки такої відмови, оголосили права, передбачені законодавством та ознайомили зі складеними матеріалами за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який опосередковано узгоджується із наданими відеозаписами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.
Пояснення ОСОБА_1 , які вбачаються з відеозапису є первинні, які зафіксовані одразу на місці, на переконання суду, вони є найбільш правдоподібними та достовірними, та обґрунтовано враховано судом при розгляді справи, за таких обставин суд вважає хибними покази ОСОБА_1 у судовому засіданні Коростишівського районного суду Житомирської області.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції 02.05.2025 електроскутером марки «FADEA».
Доводи адвоката Кушніренка А.В., про відсутність відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в розумінні ст.130 КУпАП, є безпідставними та спростовуються відеозаписом, згідно якого водій категорично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції після зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» чи в медичному закладі, що є порушенням п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 керував електроскутером, який не є механічним транспортним засобом у розумінні п.1.10 ПДР України, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
При цьому, транспортний засіб поділяється на види:
- велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому;
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;
- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
- мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг;
- причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;
- рейковий транспортний засіб - трамвай та платформи із спеціальним обладнанням, що рухаються трамвайними коліями. Усі інші транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі, вважаються нерейковими.
Тобто вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Транспортні засоби поділяються на механічні та немеханічні. До механічних транспортних засобів відносяться ті, що приводяться в рух за допомогою двигуна або електродвигуна потужністю понад 3 кВт (приблизно 4 к.с.). До немеханічних транспортних засобів належать деякі види мопедів з електродвигуном до 3 кВт.
Норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" №2956-IX від 24.02.2023 року, електричним колісним транспортним засобом являється дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відтак, електроскутер, яким керував ОСОБА_1 02.05.2025 о 16:44 годині в с. Щигліївка Житомирського району Житомирської області по вулиці Тараса Шевченка, 14 є персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Отже, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електроскутером марки «FADEA», то він зобов`язаний був керуватись Правилами дорожнього руху України, зокрема неухильно виконувати вимоги п.2.5 ПДР.
Частиною 1 ст.130 КУпАП відповідальність передбачена у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, аналіз змісту санкції ч.1 ст.130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на водія, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). Санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною і передбачає безумовне позбавлення водія права керування транспортними засобами незалежно від будь-яких обставин.
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу захисника Кушніренка Андрія Вікторовича – залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: